8). 
— 150 — 
af detta slags celler vi någonsin sett, finnas hos Malawis mono- 
phyllos, i hög grad olika dem hos M. paludosa! Dessutom tro 
vi oss ett par gånger hafva iakttagit hål på deras membraner. 
Nyssnämnda inhemska växter uppgifvas af flera författare vara 
parasiter på torfmossor. Detta kan man kalla att drifva parasi- 
tismen väl långt, alldenstund de trifvas emellan torfmoss-stjelkarne 
blott derföre att de af dem förses med erforderlig väta, men i 
hvarje annat hänseende äro af dem oberoende. Arter af samma 
slägten förekomma i varma länder såsom epiphyter, emedan de 
der, fästade på trädstammar, ur luften hemta samma fuktighet, 
hvilken de i kallare luftstreck erhålla blott bland torfmossor. Ja, 
t. o. m. en sådan, Sph. Holleanum, har blifvit funnen på träd 
nära Buitenzorg på Java! Af samma skäl borde man kalla många 
andra växter, såsom Carez sphagnophila, limosa, flera gräs, en 
mängd mossor, Biatora icmadophila m. fl., snyltgäster på Sphagna. 
Eller månne icke äfven sStellaria media, Lepidium ruderale, Che- 
nopodia m. fl. borde betraktas såsom parasiter på gamla plank, 
emedan de någongång anträffas på dylik lokal, tack vare dam- 
met och gatsmutsen, som fastnat i träets sprickor? Benämningen 
parasiter bör tilläggas endast och allenast de organiska varelser, 
hvilka uteslutande lefva af andra organiska varelsers näringssafter. 
Många slags frön, t. ex. af Droseracece, Monotropa, Podo- 
stemacee och Orchidee, äro öfverspunna med ett lager eller frö- 
hylle (arillus) af tunnväggiga celler utan trådaflagring. Denna 
är icke heller nödvändig för nämnde fröns groning, då de för det 
mesta falla på fuktig mark, som sällan eller aldrig uttorkar. Men 
hos andra växter, såsom Pyrole, består fröhyllet af nätträds- 
förande celler, sannolikt af behofvet påkallade, då deras växt- 
plats (barrskogar) ofta är utsatt för torka. Deras frön hindras af 
detta hylle från att bortdö genom brist på fuktighet, i likhet med 
hvad nyss blifvit sagat i afseende på rothyllet hos Orchidee och 
Aroidee. 
Geuom att säsom siphon begagna nägon torfmossa, helst af mju- 
kare slag t. ex. Sph. cuspidatum, kan man medelst en enda stjelk 
bringa flere skålpund vatten ur ett kärl så småningom öfver i 
ett annat. Härtill bidraga icke obetydligt hålen på bladcellerna, 
genom hvilka de äro i stånd att nästan ögonblickligt fylla sig 
med vatten. Detta kunna de desto lättare göra, som de styfva 
ringtrådarne hindra de tunna cellväggarne från att vid torka hop- 
falla. Stammens celler äro på de ställen, hvarest de stå i berö- 
ring med bladen, ymnigast genomborrade. Häraf följer att innan 
kort äfven hela stammen blir mättad med fuktighet. 
Då vi aktgifva på denna turfmossans egenskap, inse vi ge- 
nast dess stora nytta i naturens hushållning. Växer den, såsom Sph. 
rigidum, på något torrare ställen, hvilket likväl sällan eger rum, 
uppsuger den ur luften vattenångor, förtätar dem och förser så- 
lunda marken med fuktighet. Växer den deremot på sumpiga 
platser, så uppumpar den vatten mot toppen af stammen, hvar- 
