9). 
igenom den ständigt är genomblöt, oaktadt den stundom skjuter flere 
fot öfver vattnets yta. En del af detta vatten nedrinner sedan efter 
grenarne, för att ånyo uppsugas och användas till samma cirku- 
lationsbruk. Genom denna omsättning och uppsugning i växtens 
fina celler hindras vattnet att skämmas, så att vi tryggt våga 
påstå att den till utseendet så obetydliga torfmossan äfven i 
sanitärt hänseende (conjuncta valent!) gör menniskan stora tjen- 
ster. Ty, om de stora sträckor, som nu intagas af Sphagna, 
beröfvades dem, skulle säkerligen det stillastgende vattnet ruttna 
och osunda ängor deraf NERE hvilka orsakade malaria- -sjuk- 
domar. Månne. vi icke just i detta förhållande kunna söka en 
af orsakerna, hvarföre frossor saknas i Norrland, hvarest de vid- 
sträckta torfmossarne ännu icke blifvit af menniskohand rörda? 
Deras egenskap af verkliga hål kan lätt ädagaläggas genom ofvan- 
nämnda färgningsmethoder. Dessutom hafva vi ett par gånger 
sett inuti cellen ligga en liten trind mask (Anguillule sp.), 
som mycket ofta förekommer bland mossor. (På sidofruktade arter, 
t. ex. Brachythecium populeum, Rutabulum och Hypnum fluitans, 
äro stundom grenspetsarne klotformigt ansvällda och omgifna af 
förkrympta blad; hvilka klumpar vid undersökning befunnos ut- 
göras af riktiga bon, inneslutande flere individer af nämnde mask). 
Huru har den väl kunnat på annat sätt dit inkomma, än genom 
hål i celiväggen? Vid ett tredje tillfälle råkade vi att under mi- 
kroskopet lägga ett blad, just då ett dylikt djur var sysselsatt 
med att praktisera sig in i cellens lumen och redan hade halfva 
kroppen genom hålet inkrupen. 
I sammanhang härmed bör nämnas att vi, genom använ- 
dande af merbemälde färgningssätt, lyckats på blad af Zeuco- 
bryum glaucum finna hål i de tunna cellmembranernas yttersida. 
En länge känd -sak är att denna mossas bladceller äro genom- 
borrade i de till hvarandra stötande hinnorna, men hål i den 
delen, som ligger fri utåt, hafva af alla förnekats. Detta är äfven 
lätt att förklara. Cellmembranen är så tunn och genomskinlig, 
att endast, då tvenne hinnor ligga tätt intill hvarandra, hålen 
blifva någorlunda tydliga. Först sedan bladet blifvit genom för- 
utgången behandling mörkfärgadt, hafva vi kunnat med tillräcklig 
skärpa se hålen i yttre delen af cellhinnan. Dessa hål finnas för 
det mesta uti det enkla cell-lager, som bildar den genomskinliga 
kanten af bladbasen, ytterst sparsamt deremot på midten af bla- 
dets rygg. Det har ej heller på detta ställe synnerligt behof af 
dem, ty genom kanthålen eger hela dess inre fri kommunikation 
med ytterverlden. Hålen äro stora, sällan tvenne bredvid hvarandra 
på samma cell, deremot stundom genom en smal brygga, bildad 
af cellmembranen, afdelade i två Be Deras form rättar sig 
alltid efter cellens form, sä att de äro än rundade, än aflänga, än 
lancettlika, ja t. o. m. sprickformiga. Hål på bladets utsida mot- 
'svaras ofta af dylika på dess insida, dock utan att deras konturer 
alldeles passa in på hvarandra, ty, då det ena är stort, är van- 
