— 163 — 
Om värmeledningen hos magnetiskt jern. — Af Aka- 
demie Adjunkten K. A. HOLMGREN. 
[Meddeladt den 12 Mars 1862.] 
I en uppsats, kallad ”Rön angående Magnetismens inverkan 
på Värmeledningen hos fasta kroppar” (Stockholm 1861) redo- 
gjorde jag för en undersökning, som hade ledt till den slutsatsen, 
att ”jernets värmeledningsförmåga är lika i magnetiskt och icke 
magnetiskt tillständ.” Utgången af mina försök var följaktligen 
motsatt den af MAGGT's (Arch. d. Sc. Phys. et Nat. XIV p. 132). . 
Då det otvifvelaktigt är af lika vigt för vetenskapens ut- 
veckling, att möjligen befintliga oriktigheter bland de uppgifter, 
på hvilka hon stöder sig, blifva aflägsnade, som att talet af de 
säkra ökas, så vågar jag meddela följande tillägg till min förra 
undersökning. 
Till detta återupptagande af samma ämne har jag hufvud- 
sakligen blifvit föranledd utaf tillgången till den RUHMKORFFSKA 
elektro-magnetiska apparaten, hvilken särdeles väl egnar sig för 
ifrågavarande försök. Det visade sig nemligen af min förra un- 
dersökning, att olikheten mellan utgången af MAGGT's och mina 
försök efter all sannolikhet härrörde från menliga följder af 
MAGGTI's sätt att anbringa den jernskifva, han begagnade. Dessa 
följder voro en från försök till försök vexlande beröring mellan 
jernskifvan och omgifvande kroppar, samt möjligheten för magne- 
tiska attraktionen att förmedelst skifvans böjning åstadkomma 
en mekanisk rubbning uti det inbördes läget meilan apparatens 
särskilda delar. Det hade visat sig under försökens gang, att 
värmeledningen hos skifvan, antingen hon var magnetisk eller ej, 
förblifvit oförändrad i samma mån som dessa olägenheter kunnat 
aflägsnas; men att de utan magnetismens tillkomst kunna införa 
betydliga förändringar uti samma afseende. Med den fördelak- 
tigare apparat, jag nu egt att tillgå, hoppas jag hafva nagor- 
lunda fullständigt lyckats undanrödja ifrågavarande menliga in- 
flytelser. 
Öfvers. af K. Vet.-Akad. Förh., 1862, N:o 3. 
