— 167 — 
(IV). Derefter tog jag en annan skifva af (förtennt) jern- 
bleck och af samma mått som föregående: men i stället för upp- 
värmningröret nyttjades en platinatråd af 0,4 millim. i diameter, 
Denna spändes öfver 2:ne på ett glasrör fastskrufvade messings- 
armar. Sedan skifvan, öfverdragen med ofärgad talg, blifvit in- 
fogad mellan elektro-magnetens poler utan att nå dem, glöd- 
gades tråden svagt med en galvanisk ström. Vaxfigurerna blefvo 
ganska tydliga och diametrarne 
utan magnetisering A= E=49 
med » A=E=49,. 
Magnetiseringen kunde här ej blifva sa stark som vid de 
förra försöken, eftersom skifvan måste något aflägsnas från po- 
lerna för att ej vid strömmens slutning slå sig fast vid en af 
dem. Det tunna tennöfverdraget anser jag så mycket mindre 
kunna verka missledande, som tennet enligt DESPRETZ är sämre 
värmeledare än jern. 
Det hade således hittills icke lyckats mig att frambringa 
någon figur med märkbart olika diametrar i de båda hufvud- 
riktningarne. I afsigt att erhålla denna påföljd verkställdes föl- 
jande försök: 
(V). Uti den i försöken (I) och (II) begagnade skifvan 
infogades med lödning 2:ne koppartrådar i hvardera af de 2:ne 
hufvudriktningarne och på ett afstånd af 74 millim. från skifvans 
medelpunkt. Dessa ledde till en på vanligt sätt inrättad galva- 
nometer med undantag deraf, att tråden var af dubbel cocontrad 
och att afläsningen skedde med spegel, skala och tub. Ett tunnt 
lager af talg och cinnober drogs öfver skifvans öfre sida. Pa 
ungefär 80 millim. från medelpunkten understöddes hon omedel- 
bart af en solid messingscylinder åt hvardera sidan i eqvatoriala 
riktningen, och det så att hennes plan derigenom kom att ligga 
något högre än linien mellan elektromagnetens poler. Strömmen 
var sluten. Denna anordning gaf A=545, F=51,5. Skalan 
försvann, då värmet hunnit göra sin fulla verkan, ur tuben, utan 
att under försöket komma åter. 
