34. 
36. 
37. 
— 243 — 
Alsine We. 
A. biflora L. — Arenaria Scandinavica SPRG. 
På vestkusten ända upp till Magdalena-bay icke sällsynt. Är 
tagen i blomning vid Cross-bay den 31 Juli, samt utblommad 
vid Magdalena-bay, Kings-bay och Ice-sound (N—D). 
A. rubella WBG. — Arenaria quadrivalvis R. Br. — Als. verna 
3 glacialis LEDEB. Fl. Ross. I. 350. 
Alsine arctica SMFLT. Spetsb. Fl. enligt originalexemplar, med- 
delade af Prof. Brytt. _ 
Anda till Brandywine-bay ganska allmän såväl på norra och 
vestra kusten, som vid Hinlopen Strait. Togs i blomning på Nord- 
ostlandet, lat. 80°, d. 7 Juli, samt vid Wide-bay i medlet af Juli, 
sedermera dels utblommad, dels i frukt vid Lomme-bay, Augusti- 
bay, Cross-bay, Isfjorden och vid södra delen af Hinlopen-strait. 
Sagina Lin. 
S. nivalis (LisosL.) Fr. Her. Norm. Fasc. 12 n. 51. — Sagina 
intermedia FENZL. in Rupr. Flor. Samojed. p. 25. — Arenaria 
cxspitosa J. VauL Flor. Dan. Fig. 2289. — Spergula saginoides 
VauL, Cu. Martıns och Hooker i deras afhandlingar om Spets- 
bergsfloran. 
Ganska sparsamt förekommande på vestra och norra kusten. 
Är tagen på Nordostlandet, Lat. 80° vid Treurenberg-bay Wide- 
bay, Isfjorden och Bellsund (N—>D). 
Spergula saginoides Sw., som af HooKER, VaHL och CH. MAR- 
TINS angifves för Spetsbergen, hör utan tvifvel till denna art. 
DRYADEE BART. 
Dryas L. 
Dr. octopetala L. 
Ganska allmän ända till Brandywine-bay. Stiger till snögränsen. 
I blomning på Nordostlandet, lat. 80°, den 7 Juli. Varierar 
betydligt till bladens form. I ”Florula Ajanensis” af REGEL och 
TILING, intagen i ”Nouveaux me&moires de la Societ& imperiale 
des naturalistes de Moscou Tom X1” beskrifves pag. 81 en 
varietet” longifolia af den vanliga Dr. oetopetala, hvilken är en 
uppenbar öfvergängsform till den i Grönland och arktiska Ame- 
rika allmänna Dr. integrifolia VAHL, som också derföre af nämnde 
författare anses för en varietet af Dr. octopetala. På Spetsbergens 
norra kust förekommer denna var. longifolia ganska allmänt, och 
ofta i samma tufva med hufvudarten, men jag såg den aldrig få 
så hela blad, som den grönländska Dr. integrifolia, fastän ofta 
lika smala. Jag delar dock Hrr REGELS och TILINGS åsigt att 
Dr. integrifolia är att anse för en varietet af Dr. octopetala L., 
egendomlig för Grönland och Amerikas arktiska archipelag, och 
ingalunda för en sjelfständig art. 
