— 346 — 
tron, var olika med hvad jag träffat i andra jordlager, och rela- 
tiva mängden mot de öfriga beståndsdelarne större än grus- och 
sandlagren eljest lemna. Den ringa mängden vattenhaltiga delar 
är äfven anmärkningsvärd uti ett så fint fördeladt material, ut- 
visande, att ytterst ringa mängd förvittrade delar förefinnes. 
Genom siktning och slamning lemnades: 
småsten och EEUS - are 9.2. 
AnbprUus on RER nn 3,9. 
grof sand essens ere rer dk rss ressee ser rena 10,0. 
Vanlig Band ars pi ER 47,1. 
BIRSTA ER 56 Ren AS er NL RN 29,6. 
fint slamım-(lerartad)-.2:....„es2222: 0,2. 
100,0. 
Päfallande är här endast den ringa mängden lerartade be- 
ständsdelar bland en sa fint fördelad, krossad massa, utvisande 
att den icke undergätt ringaste förvittring, utan framställer sig 
såsom ett verkligt bergartsmjil. 
Uti en af sådana beståndsdelar sammansatt hufvudmassa 
ligga inströdda, utan all skönjbar ordning, en vanligen ringare 
mängd gröfre stenstycken, från knytnäfves till 2—3 fots dia- 
meter. Uti denna bädd kunde de ej uppskattas i allmänhet till 
flera än en eller två.per kub:fot. Alla dessa voro af de former, 
dem jag förut benämnt Glacierstenar; inga funnos med hvassa 
kanter; hvarenda sten bar djupa intryck eller spår af repor eller 
gnidning; de ingående sidoytorna lika väl slipade eller gnidna 
som de utåtgående; ofta en sida plan och glattslipad, under det de 
öfriga blott visade sig glättade på de ojemna brottytorna; sand- 
stenar, skriffrig kalk och lerskiffer oftast väl afrundade och 
ytorna djupt repade; stycken af kornig kalk träffades till och 
med så polerade som om de kommit från en bildhuggares verk- 
stad o. s. v. Alltsammans vittnade om samma fenomen, som 
dem, jag förut haft tillfälle att anföra vid beskrifningen öfver 
krosstensbädden vid Sillsjö i Östergöthland *). 
”) Se Vet.-Akad. Förhandl. år 1856, p. 237. 
