— 349 — 
i Köpingsåsen (se Vet.-Akad. Handl. 1856, pag. 380), träffades 
uti denna profil, ehuru dylika ej saknas i omgifningen. 
De båda lagren skilja sig från hvarandra deruti, att det 
undra nästan alldeles saknar finare sand, eller innehåller så litet 
deraf, att gruskornen öfverråda, då deremot i det öfra lagret 
mellanrummen till stor del uppfyllas af en finare rostgul sand 
eller rostigt grus, hvilket äfven rätt ofta ensamt utgör hufvud- 
massan, under det att småstenen minskats. Det undra lagret är 
äfven vid brytning mera hårdt hopsintradt och fastare än det 
öfra, hvarföre jag här benämnt det det hårda krosstenslagret, 
ehuru hardheten dock endast är en mycket tillfällig egenskap, 
och ofta beror t. ex. af utestängning från luften o. s. v. 
Orsaken hvarföre jag sammanfattat båda dessa lager un- 
der en rubrik, är dock företrädesvis deras aflägringssätt; detta 
är för dessa krosstensbäddar, här likasom öfverallt der jag kunnat 
granska dem, enahanda och särdeles karakteristiskt. De ligga 
nemligen alltid bäddvis, eller linsformigt (ehuru irreguliert), i 
profil framställande sig såsom bukigt linsformiga bäddar med till- 
spetsningar åt hvardera ändan, och dessa ändar visa alltid spår 
af skicktning eller vattenströmning vid deras aflagring. Afven 
inuti bäddarne synas ofta dylika ränder af finare sand, hänty- 
dande på ett slags skicktning, ehuru materialet saknar all egent- 
lig skicktning eller ordnande inom sig. Stenarne hvila icke 
på någon underbäddning, utan intaga alldeles tillfälliga lägen. 
Dessa bäddar äro af större eller mindre dimensioner, än helt 
sma, tre, fyra bildande en kulle af några alnars utsträckning; 
än äro de stora, så att en enda bildar en kulle af 30—40 alnars 
längd och 10 till 12 fot höjd, och ofta ännu mera. I denna 
profil voro de i allmänhet af smärre dimensioner, emedan genom- 
gräfningen icke skett genom någon större kulle. 
Alla dessa förhållanden häntyda derpå, att detta material, 
genast vid sin tilldaning, till en stor del blifvit genom smärre 
vattenströmningar beröfvadt det finaste mjölet och gruset; att det 
till en stor del nedstörtat uti och genom -vatten, stötvis eller 
hopvis, eller hvarje bädd på en gång; att dervid omgifvande 
