KG 
små runda isskifvorna, hvilka äro karaktäristiska för isbildningen 
under dylika förhållanden, tillväxa under uppstigandet genom det 
kalla vattnet till ytan, och förvärfva dervid den storlek, som ob- 
servationerna visat, att de äga. Det är omöjligt, att på annat 
sätt förklara den hastighet, hvarmed isbildningen i hafvet ofta 
försiggar. Fryskallt vatten kan endast sammanfrysa till is i den | 
man det genom frysningen frigjorda värmet hinner bortga. Da 
lufttemperaturen, sasom vid ofvananförde tillfälle, är — 4”, kan 
detta omöjligen ske med den hastighet, att den på en half timme 
uppkommande ismängden är tillräcklig för att märkbart hindra rö- 
relsen hos en båt. År vattnets temperatur deremot under frys- 
punkten, så sker sammanfrysningen, sedan den en gång börjat, med 
samma skyndsamhet, som om man i en glasbägare med under 
fryspunkten afkyldt vatten kastar en isbit eller på annat sätt 
bringar det till frysning. Det ifrågavarande fenomenet i hafvet 
är derföre, enligt var mening, detsamma som bottenisbildningen i 
floderna. I dessa sednare måste det kalla vattnet genom ström- 
men föras ned under den fria vattenytan. Ett sådant yttre me- 
del för det kalla vattnets nedförande under ytan behöfves deremot 
icke i hafvet. Det salta vattnet skiljer sig nemligen från det 
söta deruti, att.det har sitt täthetsmaximum icke öfver utan under 
fryspunkten. Det hafsvatten, som DESPRETZ *) i detta hänseende 
undersökte, frös till is, om det skakades, vid — 2°,55, men hade 
sitt täthetsmaximum först vid — 3",67. Saväl fryspunktens läge 
som täthetsmaximum bero naturligen af vattnets salthalt. Hos 
en blandning af hafsvatten, hemtadt från Triest, Genua och Hel- 
goland, fann NEUMANN **) fryspunkten ligga vid — 2°,6 och tät- 
hetsmaximum vid — 4',74. Afkylningen af hafsvattnet till frys- 
punkten eller derunder försiggar derföre pa samma sätt som af- 
kylningen af insjövattnet till + 4”. Det kallare vattnet, sasom 
varande tyngre än. det varmare, stadnar icke qvar pa hafsytan, 
utan sjunker ned mot djupet. Frysningen af hafvet kan derföre, 
utan att vattnet behöfver omröras, börja pa större djup under 
”) Annales de chimie et de phys. B. LXX, sid. 52. 
**) Pogg. Ann. B. CXII, sid. 382. 
- 
