— 467 — 
udden är ej så långt utdragen, fast nästan finare. Det första 
benparets händer äro något litet längre än det andras, medan 
hos ishafvets förhållandet är omvändt. Tredje och fjerde ben- 
paren äro litet kortare, spensligare, det femte och sjette långa 
och smala, det förra blott helt litet kortare än det sednare, De 
tre första abdominal-epimererna hafva den båge, som bildas af 
främre och undre kanten mera vidgad och rundad, medan spet- 
sen i det bakre hörnet är något kortare. Dessa äro de hufvud- 
sakligaste olikheter jag kunnat märka mellan Spetsbergshafvets 
Gammarus loricatus och de stora insjöarnes, Ladogans och Vet- 
terns. De antyda i allmänhet en svagare utbildning, som ännu 
mera framträder hos de mindre vattnens. Nykläckta ungar, ur 
marsupium hos stora honor från Vettern, hafva ett mycket ned- 
böjdt pannhorn, som är så kort, att det icke uppnår första tredje- 
delen af öfra antennernas första led, intet enda af kroppens seg- 
menter har tecken till ryggtagg, men det femte och följande 
hafva i dennas ställe små fina borst; de tre första abdominal- 
epimererna äro både framtill och baktill alldeles jemnt afrundade, 
och det första benparets händer äro ansenligt större än det an- 
dras. Vid 12 mm. längd hafva ungar från Vettern på det fjerde 
segmentet endast en knappt märkbar förlängning, på det femte 
en helt liten tagg; pannhornet är ännu nedböjdt, ej så långt som 
första antennledet, och litet kortare än hufvudet. Individer från 
Stora Le, af 14 mm., hafva främsta ryggtaggen på sjunde seg- 
mentet och helt liten, och pannhornet när till 3 af första antenn- 
ledet. Så förhåller det sig äfven med lika storå individer från 
Fryken, Laxsjön, Lelången, Glafsfjorden. De största som Cand. 
VIDEGREN fann i dessa sjöar äro 28 mm. Vid 25 mm. längd 
har en från Stora Le en knappt märkbar förlängning på femte 
segmentets rygg, på det sjette en helt liten tagg, medan en från 
Ladogan, af 23 mm. har tydlig tagg redan på femte segmentet. 
Hos exemplar från de stora östliga sjöarna och Vettern äro 
alltid alla taggarna mera höga och stora än hos dem från Dals- 
land. Således, emedan det är ett utmärkande drag för den tidi- 
gaste åldern, att ryggtaggar först saknas öfverallt, och derefter 
