på de främre segmenterna, att pannhornet är kort och nedböjdt, 
abdominal-epimererna rundade, och första benparets’ händer större 
än det andras, synes det, att, liksom det är anmärkt vid Cottus 
quadricornis, vid Idothea entomon och vid Mysis relieta, äfven 
Gammarus loricatus, när den lefver i sött vatten, i sin utveck- 
ling icke aflägsnar sig från den embryonala formen alldeles så 
långt som då den är hemma, i ishafvet, och denna något häm- 
made utbildning visar sig, så vidt undersökningarna hittills ga, 
minst i stora vatten, mera i de mindre. Huru den omständig- 
heten må förklaras, att den tillika är mest i ögonen fallande i 
det vestra Sverges insjöar, må framtiden afgöra. 
Pontoporeia affinis LINDSTR. har nästan alldeles samma 
utbredning som Mysis relicta, från Ladogan och de nämnda finska 
sjöarne, genom Östersjön och Bottenviken ända till Stora Le. 
Hon tyckes mot vester blifva liten och sällsynt. 
Gammarus cancelloides GERSTF. är nu funnen än mera 
vidsträckt, i Ladogan, Höytiäjnen och Uleaträsk, (J. A. och K. 
MALMGREN), vid Luleå (G. ©. CEDERSTRÖM), i Mälaren (LILL- 
JEBORG), i Barken (H. A. EUREN), i Vettern, Venern, Änimmen, 
Fryken, Glafsfjorden, Laxsjön, Lelängen och Stora Le, (VIDEGREN). 
I Östersjön, i Östergötlands skärgård, förekomma några få 
Annelider. Bland dem är en Polynoö, i Riks-Museum uppstäld 
såsom Antinoö Sarsi KINBERG. Magister MALMGREN, som nu 
bearbetar de af Expeditionen till Spetsbergen hemförda Anneli- 
der, har funnit denna art såväl vid Spetsbergen, der hon är 
mycket stor och kraftigt utbildad, som i Ramfjord i Finmarken. 
Under den förflutna sommaren upptäckte Candidat VIDEGREN, 
vid Arkö och i Bråviken, på 30 famnar djup lerbotten Terebel- 
lides Strömi SARS. Alla exemplaren äro små, men öfverens- 
stämma fullkomligt med dem af denna nordiska art, som Museum. 
eger från Grönland, Spetsbergen, Finmarken och Bohuslän: 
STOCKHOLM, 1863. P. A. NORSTEDT & SÖNER. 
