— 416 — 
likt ej på längre tid får tillfälle att åter upptaga och efter för- 
måga fullända detta arbete. ; 
Den nya oxidens utdragande ur mineralet, som derutaf inne- 
håller obetydligt; — såsom det vill synas, knappast en procent, hva- _ 
dan således, för att erhålla tillräckligt material till en undersök- 
ning, en betydligare mängd deraf måst tagas i arbete — har jag, 
så långt min erfarenhet hittills sträcker sig, funnit gå bäst på 
följande sätt. 
Mineralet, som ej låter rätt väl sönderdela sig med sal- 
petersyra, dekomponeras med saltsyra, och sedan det mesta öfver- 
skottet af denna genom afdunstning är aflägsnadt, fälles alltsam- 
man genast med kolsyradt Natron i så ringa öfverskott som 
möjligt. Fällningen afskiljes genom filtrering. Filtratet är gult af 
Uran, om öfverskottet af kolsyradt Natron varit något större. 
Att uttvätta den massa, man erhåller, i det tillstånd den är, 
skulle blifva ytterst besvärligt och långvarigt. Man gör derföre 
bäst att torka och pulverisera den, samt uttvätta med hett 
vatten. 
Den löses nu i salpetersyra och hålles efter afdunstning 
ganska länge på ett hett sandbad, så länge hvita ångor utvecklas 
mot en glasstaf fuktad med ammoniak. Massan digereras der- 
efter med en koncentrerad lösning af salpetersyrad ammonium- 
oxid, så länge ammoniak utvecklas, behandlas derefter med vat- 
ten och filtreras. Har man ej hållit massan tillräckligt länge på 
sandbadet, så att de svagare basernas salpetersyrade salter blifvit 
tillräckligt destruerade, far man en oklar, af jern färgad lösning, 
som ej vill gå igenom filtrum. Detta hjelpes emellertid lätt ge- 
nom litet tillsatt svafvelsyradt kali och uppvärmning. Åndamålet 
härmed har varit att utdraga Ytterjord, Didym, en andel Cer- 
oxidul, Kalk etc. 
Den återstående massan löses nu i saltsyra. Kiselsyran 
utgelatineras på vanligt sätt, och den affiltrerade lösningen fälles 
med oxalsyradt alkali. 
Fällningen innehåller den nya oxiden, jemte något litet af 
andra ämnen. 
