— 471 — 
Öfversigt af de vigtigaste Laf-former, som innehålles i 
femte och sjette fasciklarne af ”Lichenes Suecie 
exsiccati. — Af C. STENHAMMAR. 
[Meddelad den 12 November 1862.] 
Ett bland hufvudsyftena med denna Exsiccat-samling har 
varit att lemna en ledning åt de studerande till lafvarnes kän- 
nedom, hvarföre den, sa langt materialier i tillräckligt antal 
kunnat anskaflas, utdelas till elementar-läroverken. Att i samma 
fascikel lemna flera närslägtade arter, pa det denna ledning ma 
blifva desto lärorikare, är blott i inskränktare man möjligt, da 
särskilda arter af samma flock måste uppsökas i särskilda pro- 
vinser inom fäderneslandet. Dessa femte och sjette fasciklar, till 
hvilka bidrag äro sammanbragta från Helsingland, Upland, Nerike, 
Östergöthland, Westergöthland och Småland, innehålla dock af 
flocken Biatorer ett större antal, af Parmelie ochroleuce alla de 
svenska arterna, af slägtet Pertusaria 6 former och af slägtet 
Arthonia (med Coniangium derunder innefattadt) likaledes 6 arter. 
Med afseende på några arters kännetecken, synonymi och växt- 
lokal, utbeder jag mig få meddela några upplysningar. 
Parmelia caperata (n. 121) har, sorgfälligt eftersökt, icke 
aterfunnits i trakten af Götheborg, Lindome socken, der den för 
flera årtionden sedan, äfven fruktbärande, samlades af Dr RUT- 
STRÖM. Jag har nödgats gifva denna sällsyntare art steril, men 
för öfrigt väl utbildad, från lodrätta klippväggar på öar 1 sjön 
Höfvaren inom Östergöthland, den enda mig kända lokal, på 
hvilken den i någon ymnighet förekommer. 
Parmelia tiliacea (n. 154) är likaledes gifven i en steril form, 
i nagon män derföre märkvärdig, att da denna art egentligast 
växer på trädstammar och blottadt träd, har den blifvit träffad 
på de längst ut från Östergöthlands kust belägna hafsklipporna, 
i en trakt, hvarest den på fasta landet icke visar sig. På dylik 
växtplats är den anmärkt af SOMMERFELT i Nordlanden (jemf. 
Öfvers. af K. Vet.-Akad. Förh., 1862, N:o 9. 
