— 507 — 
svafvelammonium och åtskiljdes sedan de blifvit lösta i saltsyra 
med ättiksyradt natron. Kalk och magnesia bestämdes pa vanligt 
sätt. Till bestämning af jernoxidul smältes mineralet med borax, 
löstes uti en kolsyreatmosfer i saltsyra och titrerades. 
Af 1,8965 gr. mineral erhölls 0,9923 kiselsyra, 0,1181 jern- 
oxid, 0,2134 manganoxidoxidul, 0,3621 kaustik kalk, 0,5727 fos- 
forsyrad magnesia. 0,3605 mineral torkadt vid 100° forlorade 
vid glödgning 0,0025 i vigt. Till 0,6240 mineral atgick vid ti- 
trering 2,4 c. c. kameleon, hvaraf 100 c. c. motsvara 0,3041 
metalliskt jern = 1,55 proc. oxidul. Till 1,1450 mineral ätgick 
5,3 c. c. kameleon, hvilket motsvarar 1,71 proc. oxidul. 
Således innehåller mineralet: 
Kiselsyra — 52,31. Syrehalt = 27,17 
Kalk = 19,09 » 5,45\ 
Magnesia — 10,86 » 4,34 
Manganoxidul = 10,46 » 2,14, 13,48. 
Jernoxidul = 13» 0,36| 
Jernoxid hen); » 1,19 
Glödgningsförlust = 0,60 
98,92. 
Syremängderna i syran och baserna förhålla sig till hvar- 
andra såsom 2,01:1, hvilket häntyder på ett bisilikat. Om man 
antager, att den obetydliga qvantiteten jernoxid ursprungligen 
varit oxidul, sa motsvarar analysen formeln: 
Ca 
Mn 
Mg 
Fe 
Si. 
Mineralet, som hittills merendels blifvit förvexladt med gra- 
nat, hörer tydligen till augiternas grupp och bildar inom den- 
samma ett nytt, nära jeffersoniten stående mineralspecies, för 
hvilket jag får föreslå namnet schefferit efter vår gamle berömde 
kemist SCHEFFER. Det förekommer vid Längbanshytte jerngruf- 
vor ymnigt tillsammans med rhodonit. 
