— 530 — 
förändras deras utseende på det sättet, att stjertfenan hos ungen 
till S. salar erhåller den form, som fig. 2, tafl. V utvisar, och hos 
ungen till S. trutta får något spetsigare ändlober, men för öfrigt 
bibehåller den samma form, som fig. 2, tafl. VII utvisar. Färgen 
förändras så, att i stället för, att den hos ungen af S. salar i 
flyttningsdrägt var rent silfverhvit med mörkare rygg, erhålla 
sidorna flera mer eller mindre x -formiga, mörka. fläckar. Färg- 
drägten hos ungen till S. trutta är hufvudsakligen lika med den 
af S. salar L., dock med den skilnad, att ungen till S. trutta 
alltid har större, tätare och merändels mera ovala mörka fläckar, 
samt äfvenledes en mörkare grundfärg. Ungar af S. trutta i öf- 
vergångsdrägt från stirr till forell skilja sig också från sådana af 
S. salar derutinnan, att de förra aldrig hafva sidorna rent silfver- 
hvita, utan synnerligast ofvan sidolinien beströdda med små mörka 
fläckar äfven under den tid de stora mörka tvärfläckarne, på sätt 
ofvan är antydt, hålla på att försvinna. Detta gäller, såsom 
sagdt är, de laxungar, hvilka genast begifva sig ut i hafvet. De, 
hvilka födas uti sådana vattendrag, som icke stå i förening med 
hafvet, äfvensom de, af samma ålder, hvilka, oaktadt de hafva 
tillgång till hafvet, likväl, såsom äfven händer, icke begifva sig 
dit, skilja sig från de till hafvet utkomna, förutom tillfälligtvis 
genom storlek; icke genom några väsendtliga karakterer. Endast 
färgteckningen blifver hos dem mera intensiv, ryggen mera mörk, 
fläckarne på sidorne större och mera talrika, samt buken någon 
gång äfven dragande i gult; detta dock något olika för de skiljda 
arterna, samt äfven uti skiljda vattendrag och på olika årstider. 
Sedan begge slagen dock omsider, efter att hafva någon tid burit 
de forellåldern utmärkande, ofvanför angifna kännetecknen, antin- 
gen begifva sig till hafvet eller också till någon af de större in- 
sjöarne, aflägga de under sitt vistande uti ett större vatten såväl 
den färgdrägt, som tillkommer forellåldern, som äfven dennas 
öfriga kännetecken. Dervid tillgar så, att i den mån fisken till- 
tager i storlek, tillväxa de medlersta stjertfenstrålarne i längd, 
så att stjertfenan hos de till S. salar hörande unglaxar blifver 
mänformigt urringad (se fig. 1, tafl. VII), hos S. trutta jemt 
