— 569 — 
laxar,” och hvilka tillsammans med Englands "the Grey" legat 
till grund för denna sistnämnde art. Jemför man nu de figurer 
och beskrifningar, som finnas till såväl de i England förekom- 
mande "the Grey” och "Bulltrout”, som äfvenledes till den af 
BLocH upptagne ”Lachsforellen”, S. trutta L. BL., så finner man 
identiteten mellan dessa och de bada ofvan angifna svenska lax- 
formerna ställd utom allt tvifvel. Ej ens dessa begge författares 
(BLocH’s och YARRELL’s) auctoritet har kunnat öfvertyga VA- 
LENCIENNES, att till grund för S. trutta L. lag en verkligen i 
dessa vattendrag allmänt förekommande laxfisk. Angående de 
till S. eriox L. och trutta L. af YARRELL och BLocH bestämda 
fiskar meddelar VALENCIENNES, ”att om BLOoCH's S. trutta är 
hans Fario argenteus, så är figuren dålig.” Hvad YARRELLS S. 
eriox beträffar, så anser VALENCIENNES, att den å p. 31 afbil- 
dade fisken tillhört S. hamatus Cuv., samt att den a p. 32 af- 
bildade lika väl kan vara tagen af en ung lax (S. salar L.), som 
af en F. argenteus VAL. Vidare framställer VALENCIENNES den 
frågan, huruvida de a p. 36 och 37 afbildade fiskar tillhöra hans 
Fario argenteus, sedan han förut framställt tvifvelsmål, huruvida 
dessa begge af YARRELL afbildade fiskar tillhöra samma art. 
Sedan VALENCIENNES på sadant sätt borttagit den af LINNÉ 
först uppställda, sedermera af BLOCH, YARRELL, NILSSON m. fl. 
ytterligare beskrifna S. trutta L., meddelar han i stället figur och 
beskrifning på den från hafvet uppgående ”Truite argentee,” af 
honom benämnd Fario argenteus. Denna Fario argenteus har 
sedermera i andra upplagan af British Fishes blifvit upptagen 
såsom synonym med’ S. trutta L., under det utgifvaren af detta 
arbete tvekande identifierar S. hamatus Cuv. med S. eriox L. 
Hvad nu denna sednare eller den hos oss förekommande Grälaxen 
beträffar, känner hvarje fiskare, att denna ej är annat än äldre 
utvuxna individer af S. trutta, hvilka med åldern hafva fatt alla 
fenorna jemförelsevis längre, stjertfenan ej alle ast i bakre kan- 
ten jemn utan till och med något konvex, samt kroken på under- 
käken synnerligast hos hannarne jemförelsevis stor. Hvad ho- 
norna beträffar, få de äfvenledes, när de blifvit mycket gamla, 
