— 570 — 
på underkäken en liten knölformig ansvällning. Förmodligen är det 
sådana, som VALENCIENNES trott vara honor till S. hamatus 
Cuv. Då VALENCIENNES i sin beskrifning till S. hamatus CUV. 
säger den företrädesvis vara utmärkt ”par la grande gueule ar- 
mée de fortes dents”*), samt sedermera säger den hafva stjert- 
fenan föga concav, med de medlersta strålarne nära nog lika 
långa, som de på sidorna, kan man antaga, att synnerligen gamla 
hannar till S. trutta L. (= S. eriox L.) hafva legat till grund 
för S. hamatus Cuv. Men enär VALENCIENNES icke allenast 
hänför den af AcGassız a tab. 1, utan äfven den af BLOCH 
ä tab. 98 afbildade laxhanne, till sin S. hamatus Cuv., hvilka 
begge tydligen tillhöra S. salar L., ledes man till den slutsatsen, 
att VALENCIENNES till denna art hänför alla äldre hannar i 
lekdrägt, saväl af S. salar L., som af S. trutta L. p.p. Rı- 
CHARDSON har redan förut identifierat Fario argenteus VAL. med 
S. trutta L., hvilket ytterligare bekräftas genom den af VALEN- 
CIENNES lemnade beskrifning. Med anledning af hvad jag förut 
anfört kan med säkerhet antagas, att S. eriox L. endast repre- 
senterar alderstigna individer af samma art. De laxar, som i 
talrikhet uppga fran de angränsande hafven i de längs Frank- 
rikes, Englands, Skandinaviens och Tysklands kuster utfallande 
floder, tillhöra således endast tva för dessa länder gemensamma 
arter, S. salar: L. och S. trutta L. Vi skola nu efterse i hvad 
förhållande de i dessa länder urskiljda, uteslutande sött vatten 
beboende laxarterna sta till denna sist omnämnda från hafvet 
uppgående S. trutta L. 
Jag har i det föregående anfört de grunder, hvarföre den 
Svenska Insjölaxen och Bäcklaxen kunna hänföras till samma 
art, eller med andra ord utgöra länkar i den serie af fiskformer, 
som representerar S. trutta L. pro parte. De utländska lax- 
arter, med hvilka jag anser den svenska Insjölaxen vara iden- 
tisk, äro S. ferox JARDINE, S. trutta JURINE (= Fario lemanus 
VAL.), samt Fario trutta v. Rapp (= Fario marsiglii HECKEL). 
Jemför man de figurer och beskrifningar, som finnas till dessa 
*) VALENCIENNES |. ce. p. 213. 
