ST 
berättelse är, att han, efter den erfarenhet han der fick om flint- 
redskapens läge under mäktiga ostörda grus- och stenlager, 
jemförda med liksådana fynd på andra ställen, icke kunde annat 
finna än att menniskoslägtet varit samtidigt åtminstone med Si- 
beriens mammoth. 
Emellertid hade man redan 1858, i en droppstensgrotta på 
Windmillhill vid Brixham i Devonshire, funnit en mängd ben af 
de stora utdöda djuren: elefanten, noshörningen, hysnan, grott- 
björnen m. fl. tillsammans med arbetade flintredskap, hvaraf man 
fann ett inkrusteradt i droppstenen och liggande inunder ett ben 
af renen och en ryggkota af grottbjörnen. Genom dessa och 
dylika fynd i England och annorstädes, beskrifna af så utmärkta 
forskare som D:r FALCONER, Hrr PRESTWICH, EVANS o.fl., bör- 
jade man i England mer och mer öfvertyga sig, att den lång- 
variga tvisten nu omsider kunde anses slutad och afgjord, huru- 
vida menniskan funnits här i Europa på den tid då ofvannämnda 
kolossala djur ännu lefde i denna verldsdel. Säledes kan väl, efter 
alla dessa af frejdade forskare anställda undersökningar , numera 
ingen förståndig man betvifla, att ju menniskan redan funnits 
under en så uråldrig tid i England, Frankrike och det sydliga 
Tyskland, att hon der lefvat samtidigt med elefanten, noshörnin- 
gen, flodhästen, grottbjörnen och andra nu mera utdöda djurracer. 
Men ehuru menniskan bevisligen lefvat i Frankrike, England 
m. m. samtidigt med nämnda kolossala djur, kunde det vara gan- 
ska osäkert om hon på samma tid äfven fanns här i Sverige, 
isynnerhet som nämnda forntidsdjur: elefanten, tigern, hy&nan, 
flodhästen, säkert aldrig lefvat här, helst vi aldrig funnit något 
skelett, knappt en bruten benkota af något enda af dem. Det 
synes verkligen förhålla sig så, att dessa för varmare klimat be- 
stämda djur, haft deras nordliga gräns söder om Skandinavien. 
Frågan är derföre, om med menniskan varit samma förhållande? 
Undersökningarna af bengrottor hafva visat, att bland benen af 
nämnda zqvatorial-djur äfven ligga ben af andra, som med dem 
således lefvat samtidigt, men som tillhört arter hvilka varit be- 
stämda att tåla äfven ett kallare klimat, t. ex. grottbjörnen, ur- 
