i södra och en höjning i norra delen af detta haf. Det synes 
kunna, både genom geologiska och zoologiska bevis adagaläggas, 
att i en aflägsen forntid gått en vik från Ishafvet vid Archangel 
öfver Finland ned ungefär till Gottland; och att, samtidigt der- 
med, södra Sverige varit landfast med Germaniska kontinenten, 
har: jag här ofvan nämnt. Vid en sådan hastig höjning i norr 
och samtida sänkning 1 söder, måste en ofantlig vattenmassa 
komma i häftig rörelse och kasta sig våldsamt öfver de dåvarande 
lägre trakterna mellan Pomern och Skåne, urhålka dem till haf, 
bryta sig ut genom Sundet och Belterna, uppvalla åsar på Skån- 
ska stranden och s. k. ”havstoek” på Danska öarna — med få 
ord, bilda stränderna sådana de nu befinnas, och sänka talrika 
torfmossar på hafsbottnen i södra delen af Östersjön , der de nu 
ligga till 10—14 fots djup under hafsytan, och äfven sänka de 
på landet nära stränderna liggande torfmossar djupare än hafs- 
ytan. Den jag beskrifvit och afmätt under Järavallen låg med 
2 fot 5 tum öfver, och med 7 fot 7 tum under hafsytan. 
Man har yttrat tvifvel, huruvida en sådan höjning i norr 
och sänkning i söder egt rum, och man har förnekat, att den 
ännu fortfar eller ens funnits under historiens tid. Att den en 
gang i en aflägsen forntid timat, derom kan väl ingen tvifla, som 
ser a ena sidan snäckbankarna och terrasserna kring öfra Skan- 
dinavien från Nordkap till långt ned åt kusten, a andra sidan 
de talrika i sött vatten bildade och således med land omgifna, 
submarina torfmossarna i södra delen af Östersjön, Sundet o.s.v. 
För mitt nuvarande ämne fordras icke att antaga, att denna 
rörelse i jordskorpan ännu fortfar, icke ens att den under histo- 
riens tid funnits; ty tiden för närvarande ämne är äldre än all 
historia. Likväl synes jag hafva skäl att vidblifva den åsigt, 
jag ofta yttrat, att denna rörelse ännu fortfar, ehuru mycket 
långsamt och jemnt, då den deremot synes hafva börjat med 
hastiga och starka stötar. 
Om det än skulle befinnas, såsom somliga förmoda, att i 
jordskorpan föregå krympningar, så att, inom inskränkta lokaler, 
marken på en fläck sänkes, på en annan höjes och på en tredje 
