Ber. AE 
I. den sydlige Del findes vistnok ogsaa Fjelde, men ikke paa 
langt ner saa rye og ufrugtbare. I Almindelighed finder man 
her allesteds Lichener og Gr&s, medens Birkeskog og Vidier voxe 
ikke allene langs Elvene men i enhver Ssnkning og paa Fjeld- 
myrene, ligesom ogsaa Dalene der ere langt lunere og frugtbarere. 
De frugtbareste og blideste Egne ere enkelte Dale og Fjorde i 
Sydvaranger og Tanadalen. Sydvaranger: den Del af Ostfinn- 
marken, som ligger paa Sydsiden af Varangerfjorden, har ikke 
ubetydelig Fyrreskog, nogle Grantr&er, Abies orientalis, vakker 
frodig Lövskog af Birk, Older og Vidie; andre kun der forekom- 
mende .V&xter tyde og paa et fordelagtigere Klimat, ligesom mo- 
dent Korn undertiden skal faaes der. Forresten er den störste 
Del törre Lyngbakker og Myrer. Sydvaranger er imidlertid kun 
lidet undersögt i naturhistorisk Henseende. 
Tanaelven löber i en Str&kning af omtrent 26 Mil fra S.V. 
mod N.O. til Polmak, hvorfra den efter et Löb af 6 Mil, bred og, 
i Floentiden, som en magtig Flod, fiyder ud i Tanafjorden. Den 
omgives överst oppe af helt op grönkladte Aaser, hvor Fyr og 
Lövtr&er voxe sammen; lenger ned aftager Fyrreskogen paa norsk 
Side og Birk, Older, Asp, Rogn og Hx&g udgjör her Skogen; ne- 
derst indesluttes den af höie, steile, kun til Halvten op skog- 
kledte Fjelde, paa hvis Toppe i de fleste Aar ligger ikke ube- 
tydelige Snemasser, hvorfra skummende Elve styrte ned. Fra 
begge Sider falder en Mangde större Bielve i Tanaelven og öger 
dens Vandmasse. Saavel den brede Dalbund som Sidedalene 
ere bedzkkede med frodig Birkeskog blandet med Older og Rogn, 
og mangesteds ugjennemtrengelige Vidiesnar. Af alle Sidedale 
ved Tanaelven er den, som fra Polmak skjserer fra Nord op til 
Polmakvandet den luneste og rigeste i naturhistorisk Henseende. 
Den mellem höie, skogkledte Aase stille fiydende, bugtede Elv, 
Indssnkningerne i den lave Dalbund, der om Vaaren i Floentiden 
oversvömmes, men om Sommeren atter udtörres, saa der dannes 
Myrer med höit Gr&s og Vidier, de höie Sandbredder, den ranke 
höie Birkeskog blandet med t@tte Vidiesnar, Ensomheden og 
den af Menneskers Besög saa sjelden afbrudte Stilhed, det store 
