u A Pe 
faldende: Hovedet nwesten «hvidt; Halsen, Bıystet og Bugen i 
fuldstaendig Vinterdregt; Ryggen i Sommerdr&gt; de segldannede 
Vingedzekfjaer hvide, undtagen de to bagerste, der vare graabrune. 
Finnerne ville vide, at de, der overvintre her, beholde sin Vin- 
terdregt saa langt ud paa Sommeren, medens de sydfra kom- 
mende have antaget Sommerdragten ved sin Ankomst. 
80. Anas Stelleri forekommer her det hele Aar, inde i Fjordene isaer 
81. 
mod Vaaren, men laenger ude henimod Vardö, f. ex. ved Skal- 
elven og Komagelven om Scommeren. Eg af den er aldrig fun- 
den her, men har jeg hört af Finner, som have ligget paa Som- 
merfiske ved nasvnte Elve, at Fuglen formentlig ruger dersteds. 
Ligeledes har jeg hört opgivet, at den ruger östover paa Russe- 
finmarken. At denne Fugls Eg skulde bringes almindeligt af 
russiske Fiskere og Skippere til Handelsmaendene paa Vardö og 
Vatsö bensgtes paa det bestemteste, og maa formentlig SCHRA- 
DERS Opgivende stötte sig til, hvad der oftere er bleven mig 
fortalt, at en Rus en Gang skal have bragt Ag til Vardö, som 
han opgav og SCHRADER erkjendte for at tilhöre A. Stelleri. 
NorDYI iser har hvert Aar havt god Anledning til at see en 
Mxngde af de Kg, som Russerne bringe, men have disse Eg 
voeret saagodtsom udelukkende af Lari, Mergus serrator, Mormon ‘ 
fratereula, Anas mollissima, Uria gıylle og Sterna. At benzgte, 
at den ruger enten i Ostfinmarken eller paa Russefinmarken, vil 
jeg ikke, men det er vistnok yderst sjelden og enkeltvis, og op- 
gaver derom ere aldeles upaalidelig.. NorpvI har saaledes fra 
Sydvaranger modtaget Eg af M. serrator, der opgaves at tilhöre 
A. Stelleri; paa Vatsö har jeg seet Ag af A. glacialis, der 
skulde tilhöre den. — Fra Karlebotten modtog jeg den 10 Mai 
1858 to Hanner, der vare meget lysere end de unge Hanner, 
jeg för havde erholdt og som vare ligesom Hunnerne, undtagen 
at Hagen var sort og Vingedackfjerene mer segldannede. De to 
i Mai skudte Hanner vare nssten hvide ved Nabbet; Hovedet 
lyst graabrunt; den grönne Top tydelig; den sorte Ring om Hal- 
sen tydeligt markeret; nedenfor denne en Ring af sorte og hvide 
vatrede Fjeer; Forbrystet nssten rent brunt; ved Forvingen en 
nzesten ren hvid Plet; en af de seglformige Vingedeekfjar halvt 
hvid og blaa. Disse vare formodentlig Hanner i anden Vaar- 
dregt. Samme Aar i April modtog jeg unge Hanner, der vare 
aldeles ensfarvede med Hunnerne, — kun större, ligesom ogsaa 
gamle Hanner i deres pragtfulde Vinterdragt. 
Anas mollissima forekommer om Sommeren ikke i nogen Mangde 
i Varangerfjorden, da Finnerne skyde Fuglen og tage Aüggene; 
enkelte Par ruge dog aarlig der. Den klaekker ikke altid nar 
ved Havet; saaledes bragtes mig i 1852, 5 Edderfuglexg fra 
Neerheden af et Vand paa Rödbjerget ved Tanaelven, omtrent en 
halv Mil fra Havet. Den 7 Juli 1859 saaes et Par, Han og 
Hun, ved Niesseby, og ved Andersby i Nierheden af Vatsö saaes 
1856 Hanner i Selskab med Hunner og nys udklaekkede Unger. 
Öfvers. af K. Vet.-Akad. Förh. Årg. 18. N:o 2. 4 
