— 17 — 
det värme, som utvecklas, dä de föras från ändan till «, från 
a till a” och från a” till axeln. Man har således v+v +v, = V; 
och deraf 
FO+/@)+F@)=/e+v,+%,). 
Om detta vilkor skall satisfieras, måste f vara en konstant. 
Det är således experimentelt bevisadt, att | 
x = mv; hvarest m är en kostant. 
Vi öfverga nu till de egentliga observationerna. 
6. En ståltråd (pianosträng) af 1,14 millimeters diameter 
insattes i apparaten. Tråden sträcktes derigenom att nedanstä- 
ende vigter, uttryckta i svenska skålpund, med ett snöre fördes 
ifrån häfstångens axel till dess yttersta ända. Tråden hade så- 
ledes vid sträckningen åstadkommit förlust af yttre mekaniskt 
arbete. Då vigterna derefter fördes tillbaka till axeln, drog sig 
tråden tillsammans och förrättade dervid ett lika stort mekaniskt 
arbete som det, hvilket vid sträckningen gått förloradt. Slutligen 
spändes tråden ånyo, och, sedan nålen kommit i hvila, utdrogs med 
ett snöre den ofvannämnda stälcylindern, hvilken fästade den stål- 
klämma, hvari nedra ändan af tråden var inskrufvad, vid häf- 
stången. Denna senare nedföll dervid på klacken (p), och tråden 
drog sig lika mycket tillsammans som i förra fallet, men utan 
att dervid förrätta något annat yttre mekaniskt arbete än det, 
som fordrades för att lyfta dess egen tyngd och den dervid fast- 
skrufvade stålklämman. Kolumnen a angifver nalens jemnvigts- 
läge före trädens sträckning, b nalens vändpunkt, u utslaget vid 
trädens sträckning, a jemnvigtsläget hos nålen före tradens sam- 
mandragning med förrättande af mekaniskt arbete, b nålens vänd- 
punkt och w' utslaget vid trådens sammandragning. Kolumnerna 
a', b' och u', angifva motsvarande tal för det fall, att tråden 
lösgöres från häfstången och således sammandrager sig utan att 
förrätta mekaniskt arbete. Kolumnen c upptager de tal, som af- 
lästes i den andra tuben för bestämmande af trådens sträckning. 
Vid trådens sträckning erhöll nålen en rörelse i motsatt riktning 
mot den, som uppkom vid dess sammandragning. I förra fallet 
