— 159 — 
Gediegen Wismuth från Bispberg. — Af L. SVANBERG. 
[Meddeladt den 17 April 1861.] 
Det är bekant, att vid Angersteins försök uti Gregers klack 
pa vestra sidan af Bispbergets gruffält i Dalarne har man, re- 
dan för längre tider tillbaka, eller pa 1770-talet, päträffat ett 
eget, finfjälligt wismuth-mineral, hvilket af äldre svenska mine- 
raloger ansågs såsom varande gediegen wismuth, men som, på 
grund af några bläasrörsförsök, hvilka dera anställdes af BERZE- 
LIUS och hvarvid en halt af svafvel på det omisskänneligaste 
deruti adagalades, i sednare tider blifvit ansedt vara en egen 
lägre svafvelbindningsgrad af wismuth, än den som förefinnes uti 
den vanliga wismuthglansen. Det här ifrågavarande mineralet, 
sasom i sednare tider icke paträffadt, är emedlertid temmeligen 
sällsynt; och tillräckligt material, för att underkasta det en nog- 
grann kemisk analys och dymedelst komma till insigt om dess 
verkliga konstitution, kan endast erhållas uti sådane äldre mine- 
ralsamlingar, hvilka till vårt lands heder och såsom bevis på det 
nit, hvilket lifvade våra äldre svenska bergsembetsmän, ännu nå- 
gon gang påträffas sasom undgangna förgängelsen när de blif- 
vit införlifvade med nutidens stora offentliga samlingar. 
Oberäknadt det intresse, som alltid -förefinnes uti en utvid- 
gad kännedom om de i naturen förekommande mineraliernas ke- 
miska konstitution och utan att taga i betraktande betydelsen af 
de frågor, hvilka sjelfmant framställa sig till besvarande, allt 
efter som våra kunskaper i hvarje sådan riktning blifva säkrare, 
är frågan om en lägre svafvelwismuths tillvaro eller icke af ett 
visst theoretiskt kemiskt intresse, till följe af det samband frå- 
gans utredande har med det tal, som representerar wismuthens 
eqvivalent-vigt, äfvensom bidragande till utredandet af de före- 
ningsförhållanden, hvaruti wismuth kan ingå med andra elementer. 
De första uppgifterna om en lägre svafvelwismuths tillvaro, 
hvilka, igenom MATHERS 1834 anställda försök, lades för kemi- 
sterna i dagen och hvilka igenom HEINTZ'S och WERTHERS sed- 
Öfvers. af K. Vet.-Akad. Förh., 1861, N:o 4, 
