— 180 — 
ligt analogon till azobenziden synes atminstone ej bildas och re- 
aktionen tyckes i sin helhet vara vida mera komplicerad. 
Den toluol, jag vid mina försök användt, erhölls genom frak- 
tionerad destillation af den i handeln förekommande benzinen 
eller lätta stenkolsoljan, da det slutligen mellan 110 och 114° 
konstant öfvergående såsom toluol antogs. Vanligen uppgifves to- 
luolens kokpunkt vara 103,5", men äfven hvad som efter upp- 
repad destillation öfvergick mellan 105—108”, bestod till större 
delen af benzol, förutom de ännu obekanta fremmande inbland- 
ningar, hvarigenom kokpunkten sannolikt höjes och som svårli- 
gen lata sig aflägsna. 
Uppgiften att nitrotoluol löses i vanlig kalilut (DEVILLE) 
har jag ej funnit bekräftad. Den röda färg, som den vid tvätt- 
ning med alkaliskt vatten till en början meddelar åt lösningen, 
beror på en inblandning af egendomliga substanser, hvarom mera 
längre fram. 
Vid behandling med alkoholisk kalilösning, antar lösningen 
genast en mörkt rödbrun färg, men först efter en stunds upp- 
hettning synes den egentliga sönderdelningen försiggå under af- 
skiljande af ett rödt amorft ämne, hvaraf vätskan stelnar till en 
tjock magma. Detta ämne, som delvis löses i alkohol och ur 
lösningen åter afsätter sig amorft, torde förtjena en närmare un- 
dersökning, då derförutan uppkomsten af de i det följande om- 
nämnda sönderdelningsprodukterna i andra hand svårligen torde 
kunna förklaras. 
Den vid fortsatt upphettning öfverdestillerande alkoholen är 
till färgen rödgul af medföljande upplösta ämnen, som sednare 
vid starkare hetta jemte vatten ensamt öfverga i form af en röd 
eller gulbrun olja, allt efter mängden af användt alkali och det 
olika stadiet af upphettning. Då ingen vätska mer förefinnes i 
retorten, och alltså torr destillation i egentlig mening kan sägas 
försigga, är oljan blekt gulbrun och stelnar redan i retorthalsen 
till en halfsmält massa. Vid destillationens slut qvarblifver i re- 
torten en svart, kolig återstod i betydlig mängd. 
