— 12 — 
ligen torde dock dessa skiljaktigheter vid en fullständigare un- 
dersökning visa sig som endast skenbara afvikelser, hvarför jag 
tillsvidare antar den oljaktiga, basiska sönderdelningsprodukten 
af nitrotoluol, som för öfrigt bildas i vida större mängd än na- 
son af de öfriga, såsom anilin, så mycket mera som uppkomsten 
af denna bas är särdeles lätt förklarlig. 
Större intresse erbjuda de fasta sönderdelningsprodukterna, 
som till sista spåret synas lösas i syror och således ega uteslu- 
tande basiska egenskaper. 
Det har hittills lyckats mig att derur isolera tvenne sär- 
skilta saltbaser, som båda torde vara hittills obekanta. Dock är 
anledning att antaga, det åtminstone ännu en dessutom förefin- 
nes, då de mot slutet af destillationen öfvergaende, vid afsval- 
ning stelnade ämnena i flera afseenden afvika från de ur det 
oljaktiga destillatet utkristalliserande, med hvilka jag hittills fö- 
reträdesvis sysselsatt mig. 
Båda gifva med svafvelsyra ett i högsta grad svarlösligt salt. 
Jag sökte till en början deraf begagna mig för att skilja de fa- 
sta ämnena från anilinen, men erhöll på detta sätt, i följd af 
sönderdelning under dekompositionen af det svafvelsyrade saltet 
0. 8. v., långt ifrån tillfredsställande resultater. Endast med den 
förut omnämnda methoden lyckades det mig erhålla fullkomligt 
ren substans. 
Det ur oljan afskiljda utgör, efter tvättning med alkohol och 
pressning mellan sugpapper, ett gulaktigt hvitt, kristalliniskt pul- 
ver, som lätt löses i kokande, utspädd chlorvätesyra (hvarvid 
syran ej bör användas i öfverskott). Vid afsvalning utkristalli- 
serar ett färglöst salt i tunna nålar eller blad; moderluten af- 
sätter vid afdunstning till stark koncentration en ny kristallisa- 
tion af fina nålar. 
Det förra utgör det chlorvätesyrade saltet af basen A), det 
sednare af B), såsom jag tillsvidare vill beteckna dessa basiska 
ämnen. 
