u 
för att dessa icke skola bortskymma våra inhemska, stadga som 
grundsats, att endast de arter, som förekomma på inhemska eller 
naturaliserade växtarter, tillhöra vår Flora, helst de skulle för- 
svinna, om det trädslag o. s. v., hvaruppa de förekomma, upp- 
hörde odlas. Detta har synts mig så mycket nödvändigare, som 
några endast förekomma i varmare växthus, såsom Graphiola 
phenicis på Dadelpalmens blad, Trochila Lauro-cerasi på La- 
gerskirsen o. s. v. Men så märkvärdiga och väl utbildade arter, 
såsom Spheria elongata, Valsa profusa m. fl. på Robinia pseud- 
Acacia, Spheria rudis, Laburni på Cytisus Laburnum, Stegia 
Iicis, Ceuthospora Phacidioides på Ilex Aquifolium *), Spheria 
Buei, Fusisporium Buxi pa Buxbom o. s. v., förtjena största 
uppmärksamhet. Dessa mäste väl med de trädslag de uteslu- 
tande tillhöra, anses införda, ehuru sättet icke ännu är för- 
klaradt. | 
Med flit hafva vi här förbigatt de lägre Svamparter, som 
förekomma uteslutande pa utländska, hos oss införda, växter: 
neml. Gymnomycetes och Haplomycetes, företrädesvis Entophyta 
eller Uredinei, emedan så väl deras biologiska förhållanden, som 
sjelfständighet, icke äro tillräckligen kända. Nyare undersöknin- 
gar synas bestyrka den af oss länge sedan yttrade förmodan, 
att en stor del af dessa endast äro olika utvecklingsstadier af 
samma art, så att möjligen flera af dessa endast äro modi- 
fierade former af de inhemska, helst stora svårigheter möta för 
antagandet af deras ursprung af införde sporer jemte nämnde 
växters frön. 
Af det vi känna om de högre svamparnas utbredning, kan 
man åter med någorlunda säkerhet sluta, att en möjlighet gifves 
att till oss införa och odla utländska som synnerligen närande 
och välsmakliga kände arter. Framl. Professor GADD i Åbo od- 
lade redan under förra seklet i Finland den i Kyrkostaten och 
Neapel som födoämne högt uppskattade Polyporus Tuberaster, 
hvarom underrättelse är lemnad i K. Vet. Akad. Handlingar. 
‘) Märkvärdigt är deremot, att Marasmius Hudsoni bland Hymenomyceterne al- 
drig finnes på odlad Ilex, men sällan saknas på den vildas affallna blad. 
