— 287 — 
Gammarus loricatus SABINE, Supplement to the Appendix of 
Capt. Parrys voyage, containing an account of the subjects of 
natural history, p. 231. t. 1 fig. 7. Kröyer, Danske Vid. 
Selskabs Skrivter, VII, p. 250, t. 1 f. 4; Naturh. Tidskrift, 
IH, p. 258; IV, p. 145. MILSE EDWARDS, Hist. nat. d. Crust. 
III, p. 52. — Hab. 33 mm. longus in lacu Vettern, ad Hjo, WIDE- 
GREN; ad Lemunda A. OLOFSON, a piscatoribus »Syrsa» dietus. 
Gammarus cancelloides GERSTFELDT, Mem. de TAcad. de S:t 
Petersbourg par divers savans, VIII, p. 287, 288, IX, tab. fig. 
8. Varietas: antennis superioribus longiusculis, tertiam partem 
corporis excedentibus, flagello art. 17—26, flagello appendieulari 
art. duobus; antennarum inferiorum flagello articulis 6—7: tu- 
bereulis in segmentis thoracis quinque prioribus distinetis, in 6, 
7 obsoletis, dorsalibus in thorace evanidis, in segmentis duobus 
prioribus abdominis validis spinxformibus, in tertio obsoletis. 
Long. 18 mm. — Hab. in lacu Vettern, ad Omberg, Lemunda, 
WIDEGREN, OLOFSON. In lacu Venern, G. ©. CEDERSTRÖM. 
Dessa djurarter förete nu i sin geografiska utbredning ser- 
deles öfverraskande förhållanden. Slägtet Mysis är afgjordt en 
hafsform, alla dess hittills kända arter lefva i hafvet, flera af 
dem inom den högre norden, deribland just M. oculata O. FABR., 
hvilken M. relicta mest liknar. Gammarus har bland sina tal- 
rika arter några i sött vatten, men dessa alla vidt skilda från 
den utmärkta G. loricatus SAB., hvilken i sitt rätta hem, Is- 
hafvet, der han hittills blifvit funnen vid det arctiska Amerika, 
Prince Regents Inlet, Grönland och Spitzbergen, uppnår den 
ansenliga längden af 52 mm., och således är en bland de 
största af kända Amfipoder, och, ehuru i Vettern mindre, likväl 
äfven der har en storlek betydligare än någon af Bohusläns 
arter. Pontoporeia affinis LINDSTRÖM, nära beslägtad med den 
grönländska P. femorata KRÖYER, är hittills funnen endast i 
Östersjön. Der och i Ishafvet har Idothea entomon sitt hem. 
Af dessa de stora insjöarnes hafs-crustaceer är således ingen 
enda funnen vid Skandinaviens så väl granskade vestra kust, 
men deremot har Östersjön två af dem, och sannolikt är visser- 
ligen, att han har äfven de andra, ty hans fattiga fauna är 
vida mindre undersökt än hon förtjenar. Gammarus cancelloides 
GERSTF. slutligen, är känd endast såsom sötvattensdjur, i Bai- 
kal och Angara. Genom Herr J. F. BRANDTS frikostighet kunde 
