— 292 — 
dra bekräftelse. Slägtet är mest utbildadt i den högsta nordens 
haf, och med Cottus scorpius L. torde till och med en högnordisk 
art, C. porosus VAL.*) vara identisk. 
Idotheerna framträda mest utbildade i de bada polartrakternas 
haf; Glyptonotus antareticus EIGHTS **) täflar i storlek med de nor- 
diska. Idothea entomon (L.), genom sin storlek — hon är bland de stör- 
sta af kända Isopoder — och sin ymnighet bekant i alla delar af den 
inre Östersjön, under namn af Krävika i Norrbotten, Syrmask i Öster- 
botten, Krabbdragare i Södermanland, Djupmack pa Gotland, är 
sällsynt redan i Sundet, söder om Köpenhamn, okänd vid Kullen, 
och aldrig iakttagen vid Skandinaviens hela vestra kust. Redan 
PALLAS uppgaf deremot, att hon af STELLER varit funnen vid 
Kamtschatka ***), men en af honom tillagd, uppenbarligen orik- 
tig uppgift, att hon äfven skulle bebo indiska oceanen, kastade 
öfver hela saken ett tvifvel, som icke undanröjdes genom den i 
allmänhet föga noggranne TILESI ytliga beskrifning af den kam- 
tschatiska f), eller genom de i de engelska högnordiska resorna 
befintliga uppgifterna om hennes förekomst vid det arctiska Ame- 
hänseenden öfverensstämde med beskrifning och figur af C. quadrieornis hos 
BrocH, III, p. 146, t. 108; Suppl. to the Appendix of Capt. Parrys voy. 
1819 —20, p. 213. —J. C. Ross anför henne såsom fångad vid Boothia, men 
tillägger, att hon af Eskimoerna der kallades Kan ny yoke, ett namn, som 
enligt O. Fagrıcıus tillkommer C. scorpius FABR. (Kaniok); App. J. Ross 2:d 
voy. p. 52. — RICHARDSON beskref i Fauna bor. americana III. p. 44, en vid 
Kopparmineflodens mynning fångad C. hexacornis, men efter att hafva jem- 
fört exemplar, är 1849 tagna vid samma lokal, med exemplar i British Mu- 
seum fann han, att arten var C. quadricornis; BELCHER, the last of arctic 
Voyages, II, 349. Men det blir, såsom KRÖYER anmärkt, af YARRELLS Brit. 
Fishes, ed. Rıcıraxpson II, 64, icke klart hvad den der upptagne C. quadri- 
cornis är, som säges förekomma vid nordöstra England, och införas bland C. 
scorpio på Londons torg. — Med dessa uppgifter bör den sedan O. FABRICIUS 
ej närmare beskrifna C. scorpioides jemföras. 
*) CUVIER et VALENCIENNES, Hist. nat. des poissons, VIII, suppl. p. 498. — 
GuEr. Icon., Poiss. t. 11, fig. 3. Beskrifning och figur passa fullkomligt på 
var C. scorpius, hvars sidolinea är alldeles sådan den beskrifves hos ©. po- 
rosus: 1 midten en rad af raka slemrör, hvarje med liten öppning och bakom 
denna en triangulär grop; ungefär på midten af hvarje sådant rör afgä två 
andra snedt bakåt riktade, ett uppåt, kortare, rakt, ett nedåt, längre och krökt. 
Hos baltiska hannar ser man i det öfres vinkel en hudfåll med deri gömd 
tagg, nedtill motsvarad af en dylik mindre, obeväpnad. 
**) Sill. Journ. XXII, 391. 
***) Spicilegia zoologica, fase. IX, p. 64, t. V, f. 1—6. 
+) Mem. de l’Acad. de S:t Petersbourg, V, p. 373. 
