— 307 — 
Den hafsdjurstauna, som lefde vid vära kuster under Jö- 
keltiden, är den nuvarandes begynnelse. Men endast fa af dess 
arter återstå ännu lefvande. En förändring inträffade åter i 
förhållandet mellan land och haf, som ånyo på ett olika sätt be- 
rörde de tvenne hafven och deras invånare. En period af höj- 
ning inträdde, då landet småningom, antagligen periodiskt, må- 
hända ojemnt, men dock efterhand lyftades upp till sin nuva- 
rande höjd. Vid den vestra sidan, medau ännu landet var till 
en betydlig del sänkt, skedde en förändring i dess fauna, hvil- 
ken, 'dittills arctisk, då antog sin uuvarande, vida sydligare ka- 
rakter. I serskilta lager af hafsmolluskers skal, som, afsatta på 
den fordna hafsbottnen, nu ligga från strandens närhet till en icke 
oansenlig höjd deröfver, är det högnordiska elementet, förr ute- 
slutande framstående, till en stor del försvunnet, och i dess ställe 
tillkomma arter af germaniskt eller celtiskt ursprung eller från 
Medelhafvet*). Det är en ny bildning, som hos oss, vid var 
vestra kust aflöser den glaciala, och utom vårt land uppträder 
äfven der, hvarest den glaciala icke synes hafva funnits. Till den 
höra utan tvifvel äfven lagren vid Tarbeck. Glacialfaunan var 
för starkt utpräglad, och sträckte sig för vida omkring, att för 
henne så främmande djur som Ostrea skulle kunna samtidigt 
hafva lefvat vid Danmarks kuster. 
Medan den vestra glacialfaunans öde blef, att i berörimgen 
med ett sydligare haf till en del gifva vika för dess fauna, hade 
landets höjning ett helt annat inflytande på den östra. Öster- 
sjön blef afstängd från Ishafvet. Den sista förbindelsen mellan 
dessa haf, som slutligen afbröts, gick genom den trakt, hvarest 
de stora insjöarna, Onegan och den ofantligt djupa Ladogan 
nu äro belägna, i den så starkt uttryckta gränsen mellan det 
skandinaviska gneiss-granitiska området, rikt på dalar, sjöar och 
floder, och det sarmatiska, sedimentära landet med jemna ytor 
och snart räknade vatten. Den är från Hvita hafvet till Finska viken 
full af metamorfiska och eruptiva massor och talrika dislocatio- 
”) Öfversigt af K. Vetensk. Akad. Förhandl. 1846, p. 255. — SARS og KIER- 
ULF, den Postpliocene eller glaciale Formation i Norge. Chr. 1860, p. 65. 
