— 332 — 
derna variera efter ålder, och skilnaden pa gällocken är högst 
ringa, ibland aldeles ingen. 
Då meningen med närvarande uppsats endast är att väcka 
uppmärksamhet på ämnet och dymedelst inhemta andras tankar 
och erfarenhet rörande Laxarterna, skall jag blott i korthet upp- 
gifva de i Wenern förekommande, och de karakterer, hvarigenom 
jag i flera ar skiljt dem åt, och hoppas sedermera fa lemna en 
fullständigare detaljerad beskrifning på desamma. 
Den Lax som i största mängd fångas i Klarelfven och till 
många tusendetal årligen utgjort en god inkomstkälla för Deije- 
fors ägare, hvilken vi derföre vilja kalla Deijefors-Lax*), 
igenkännes hufvudsakligen pa följande: 
Ögonen stora; öfverkäksbenet räcker knappt till ögats bak- 
kant; fjällen ligga i regelbundna sneda rader; deras utåt synliga 
del är helt och hållet silfverglänsande och nästan rhomboidisk **); 
fläckarna glesa, ofta x-formiga, belägna nästan uteslutande öfver 
sidolinien och på gällocken; stjerten månformigt urringad eller 
t. o. m. klufven med spetsade flikar. 
Denna art, som må kallas S. Salar var. lacustris liknar 
så nära hafslaxen, att man kan frestas antaga honom vara en 
form deraf, som, till följe af sitt i Wenern instängda vistande, 
icke uppnår den sednares storlek, och derjemte torde förete andra 
mindre betydande olikheter. Jag ansåg honom först vara NILS- 
SONS S. ocla, då denna uppgifves vard allmän i Wenern och 
kallas Deijefors-Lax, ehuru beskrifningen ej passade, men kom 
sedan underfund med, att han finnes uppförd under namnet 
S. lacustris, hvaraf Prof. NILSSON blott bekommit ett enda 
exemplar. 
”) Lroyp, som g'nska väl skiljt och aftecknat Wenerns Laxar, har kallat denna 
art Silfverlax, men misstagit sig i att räkna honom till Oringarna, äfvensom 
i Synonymien. 
**) Här är blott fråga om den del af hvarje fjäll, som ej betäckes af de framom 
liggande. Hos denna form eller art bilda fjällen, liksom hos den egentliga 
Blanklaxen (S. salar) från hafvet, sneda tvärrader, som äro räta och regel- 
bundna antingen man från ryggen följer dem snedt framåt eller bakåt. Hos 
S. trutta och dermed närslägtade former kuuna någongång tämligen regel- 
bundna fjällrader ses löpa från ryggen snedt bakåt, men icke framåt. 
