Om kvartsens termisJca dilatation. 7 



kena, icke skilja sig från varandra i något avseende, är det vid den FizEAU-BEHoÎT'ska anord- 

 ningen nödigt att direkt räkna dem, vilket åter oftast är mycket mödosamt och stundom till 

 och med omöjligt ^). Förtjänsten av att genom tillämpning av en sinnrik idé hava gjort det 

 direkta räknandet av de rörliga interferensstrimmorna åtminstone till en viss grad överflödigt 

 tillkommer Abbe. I stället för att använda ljus av en enda våglängd använder man enligt 

 Abbe's metod monokromatiskt ljus av två eller flere våglängder, varvid de till de olika fär- 

 gade interferensbi klema hörande mörka linjernas läge i varje särskilt fall bestämmes genom 

 mikrometrisk mätning. För möjliggörande härav måste interferensstrimmorna hava en rät- 

 linig form, vilket är fallet, om luftskiktets båda begränsningsytor (således även täckglasets 

 undre yta) äro plana och hava en ringa lutning mot varandra. Betecknas antalet av de till 

 de olika färgade interferensbilderna hörande mörka linjer, som vandrat förbi ett i synfältet 

 befinthgt märke med m^ f »-j, '1112 + r.^, o. s. v., varvid nii, ma,--- äro hela tal och 7\, r,,--- 

 egentliga bråk, samt de motsvarande färgernas våglängder med -ij, ^2,---, har man, allden- 

 stund luftskiktets tjockleksförändring ad är oberoende av don använda spektralfärgen: 



(m, + ri)| = (m, + r,)| = .-. = A^. 



Genom den mikrometriska mätningen kunna bråken rj, »-2, o. s. v. bestämmas med stor nog- 

 grannhet. IVIan kan da i de llesta fall och särskilt, om tjockleksförändringen ]m. förhand är 

 närmelsevis bekant (vilket den vanligen är), utan svårighet finna de hela tal «ii, m^, o. s. v., 

 som satisfiera de nyssnämnda likheterna. Denna idé förverkligade Abbe genom en av den av 

 honom ledda optiska verkstaden Carl Zeiss i Jena år 1884 förfärdigad dilatometer med där- 

 till hörande interferensmätningsapparat -), vilken sedermera modifierats av Pulfrich, så att 

 den blivit användbar även för andra ändamål än för dilatometriska försök. Till en beskriv- 

 ning av dessa apparater skola vi senare återkomma. 



Utom mätningsmetoden har även den egentliga interferensapparaten undergått för- 

 bättring. Icke ens det av Benoît använda platinairidiumbordet visade sig nämligen såsom 

 fullt homogent, på grund varav detta av Pulfrich (vetenskaplig medarbetare i firman Carl 

 Zeiss) ersattes med en ring och en bottenplatta av kvarts — alltså av ett ämne med (såsom 

 man antog) möjligast konstanta fysikaliska egenskaper och ringa termisk utvidgning, vilket 

 sedermera även av Fysikalisk-tekniska riksanstalten i Charlottenburg antagits till normalsub- 

 stans för dilatometriska bestämningar. En närmare beskrivning av Pulfrioh's kvartsarran- 



') Utom att vid långsam uppvärmning, sådan man vid dessa försök städse måste använda, strim- 

 mornas vandring i allmänhet sker mycket långsamt, förekommer det, att termiska efterverkningar helt och 

 hållet omöjliggöra en till dessa verkningars upphörande fortsatt observation av interferensbilden. 



-) Det första av Abbe konstruerade försöksinstrumentet av detta slag jämte några därmed utförda 

 mätningar har beskrivits av Weidmann i Wiedem. Ann., 38, p. 453; 1889. En utförlig beskrivning av appa- 

 raten i dess definitiva form och av den ifrågavarande mätningsmetoden har givits av Pulfrich i Zeitschr. f. 

 Instrumentenkunde, 13, p. 365; 1893. — Oberoende av Abbe synes även Macb de Léfinay (Journal de phy- 

 sique, p. 405; 1886) hava funnit idén, att genom samtidig användning av monokromatiskt ljus av olika våg- 

 längder bestämma genomskinliga lamellers tjocklek. Utan beaktande af Abbe's prioritet har Benoit i ett 

 senare arbete (Journ. de Physique, 7, p. 57; 1898) beskrivit ett mod Abbe's metod fullständigt överensstäm- 

 mande, for dilatometriska försök avsett, förfarande. 



N:o 5. 



