8 Karl F. Lindman. 



gemang, vilket första gången användes av Keimerde.-, ^), följer senare (p. 14). I stället för att 

 på tidigare antydt sätt bestämma andra ämnens utvidgning relativt normalsubstansens kan 

 man även, såsom Pulfrich ^) framhållit — särskilt om det gäller metaller — förfärdiga ring- 

 formiga stycken av dessa ämnen och bestämma dessas absoluta utvidgning genom interferens- 

 försök på alldeles samma sätt som kvartsringens eller de av Fizeau använda stålskruvarnas ^). 

 Slutligen har även en s. k. Icompensntionsinterfcrensdilatovieter blivit konstruerad och 

 använd af Tutton *) (i Oxford). Kompensationen åstadkoms genom användning av en alumi- 

 niumcylinder av bestämd tjocklek, vilken jämte den ovanom eller under densamma placerade 

 kristallskiva, som skulle undersökas, lades mellan de av platinairidium bestående skruvarna 

 hos ett interferensbord av samma konstruktion som det av Benoît använda. Aluminium- 

 cylindern var av sådan höjd, att dess termiska utvidgning i det allra närmaste överensstämde 

 med de ovanom bordskivan stående (närmare 3 gånger så höga) skruvdelarnas, tillföljd varav 

 interferensstrimmornas vid en temperaturändring inträdande förskjutning^) åtminstone i huvud- 

 sak åstadkoms av kristallskivan ensam. På grund av den jämförelsevis stora förändring av 

 luftskiktets tjocklek, som kristallskivans utvidgning medförde, trodde sig Tutton härigenom 

 hava vunnit en betydande ökning av dilatationsbestämningens noggrannhet, vilket han ansåg 

 vara av vikt, emedan kristallskivor av större tjocklek än c:a 5 mm i många fall icke stå att 

 erhålla. Denna kompensationsmetod underkastades emellertid en ingående kritik av Pulfrich *), 

 varvid denne kom till det resultat, att den ifrågavarande kompensationen, som för övrigt utan 

 vidare även kan tillämpas vid användning av de tidigare nämnda interferensdilatometrarna, i 

 stället för att öka noggrannheten minskar densamma') och följaktligen endast innebär en 

 onödig komplikation av försöksanordningen. Anspråken på en genom kompensationen alstrad 

 större noggrannhet uppgavs sedermera även- av Tutton själv ^), varvid han dock fortfarande 

 ansåg kompensationsmetoden för den enda möjliga i sådana fall, då kristallpreparatet är 

 mycket htet eller då dess yta på grund av ämnets natur icke kan givas en nödig polityr. 

 Det är dock tydligt, att man även i dessa sistnämnda fall mycket väl kan komma till rätta 



-) F. Reimerdbs, Unters, über die Ausdehnung des Quarzes durch die Wärme (Inaug. Dissert, 

 Jena 1896). 



") Se det i not 2, p. 7 citerade arbetet av Pulfrich (p. 368). 



') Detta förfarande har använts av Ayrbs (Physical review, p. 38; 190.5) för bestämning av silvrets 

 och aluminiumets utvidgning vid låga temperaturer. Ehuru denne i sin publikation i ett annat samman- 

 hang hänvisar till det arbete av Pulfrich, i vilket det ifrågavarande förfarandet beskrives, utgiver han dock 

 detta förfarande såsom en av honom själv införd fullkomligt ny metod. 



*) A. E. Tutton, Phil. Trans., 191, p. 313; 1898 och Zeitschr. f. Krystallographie etc, 30, p. 529; 1899. 



") Beträffande bestämningen av denna, inskränkte sig Tutton till ett direkt räknande av antalet 

 förskjutna strimmor. 



•) O. Pulfrich, Zeitschr. f. Kryst etc. 31, p. 372; 1899. 



') Användningen av aluminiumkorapensatorn inför i försöksanordningen en ny felkälla, som enligt 

 vad Pulfrich fann, åstadkommer, att det värde, som erhålles för det undersökta ämnets dilatationskoefficient, 

 blir behäftat med ett åtminstone dubbelt så stort fel som det utan kompensation under för öfrigt lika för- 

 hållanden erhållna värdet (antalet genom synfältet vandrande interferensstrimmor inverkar icke i det av 

 Pulfrich betraktade fallet på noggrannheten, emedan icke de procentuella, utan endast de absoluta felen 

 här göra sig gällande). 



>) A. E. Tutton, Zeitschr. f. Kryst, etc, 31, p. .383; 1899. 



Tom. XLVI. 



