22 Karl F. Lindman. 



genom talrika pâ lika avstånd från varandra varande vertikala „skorstenar'SS" av c:a 1 cm:s 

 vidd stod i förbindelse med den yttre luften ovanom upphettningskroppen. Medelst en med 

 ett handtag försedd vridbar ring D av tjock kopparplåt kunde skorstenarna öppnas eller till- 

 slutas mer eller mindre och kopparmantelns uppvärmning sålunda delvis regleras. Emedan 

 det vid apparatens konstruktion hade visat sig, att förbränningspnjdukteina till någon del dif- 

 funderade genom kopparmanteln, var det hâlrum, i vilket interferensapparaten befann sig, be- 

 klätt med ett mässingsrör f7'(med 8 mm:s tjock vägg), som förhindrade den nämnda diffu- 

 sionen. För förhindrande av de störingar, som eventuellt skulle alstrats genom oxidation, 

 voro mässingsröret U, könen K och den övre delen av det rör, som uppbar interferensappa- 

 raten, förnicklade. För motverkande av värmestrålningen till omgivningen voro kopparman- 

 teln, den yttre delen av observationsröret och den undre delen av mässingsröret Ü beklädda 

 med asbest. 



Medelst tre järnarmar, vilka i sin i flg. 6 icke synliga föreningspunkt uppburo en stor, 

 nedåt konkav, metallskärin, samt tvenne block (det ena fästat vid arbetsrummets tak) och 

 en motvikt kunde upphettningskroppen höjas och sänkas, sedan den genom skruvar åstad- 

 komna fasta förbindelsen med de tre järnpelare, på vilka den eljes vilade, först upphävts. 

 För att metallröret U icke på något sätt skulle rubba interferensapparaten vid upphettnings- 

 kroppens sänkning, vilket i början ofta inträffade, begagnade jag mig av särskilda hjälpmedel 

 och konstgrepp (sänkning av upphettningskroppen med tillhjälp av en trampinrättning m. m.), 

 vilka här må förbigås. 



Såsom underlag för interferensapparaten (se närmare härom på sid. 25) tjänade ett 

 litet av tre ställskruvar uppburet förnicklat metallbord T ävensom en på detta stäld glas- 

 ring G. Enligt vad Reed (1. c.) konstaterat, var en direkt på metallbordet T ställd glaskropps 

 temperatur vid uppvärmning genomgående något högre än den omgivande Inftens. Införandet 

 av glasringen G upphävde däremot enligt Reed (t. o. m. vid temperaturer av c:a 450° C) full- 

 ständigt denna genom värmeledning från metallunderlaget alstrade avvikelse. 



På den sida om upphettningsapparaten, där observationsinstrumentet befann sig, och 

 på några dm:s avstånd från denna var för oskadliggörande av de genom rörelse i arbetsrum- 

 met alstrade luftströmmarna uppställd en c:a 1 m hög och 1 V2 m hred cylindriskt böjd skärm 

 av tjock papp, försedd med en mitt emot observationsröret r anbragt öppning. För skyd- 

 dande av observationstuben, vars okular befann sig i närheten av nämnda öppning, var papp- 

 skivan i omgivningen av denna förstärkt med en större skiva av asbest. 



13. Vid prövning av den här beskrivna upphettningsapparaten i avseende å dess för- 

 måga att under en längre tid hålla temperaturen konstant kora jag visserligen till resultat, 

 som voro avgjort gynnsammare än de med den tidigare använda apparaten uppnådda, men 

 dock ännu långt ifrån tillfredsställande, i det att variationerna i gastrycket fortfarande alstrade 

 temperaturförändringar av t. o. m. flere grader. Huru det varit möjligt för Eeed att utan 

 användning av någon gastrycksregulator med denna upphettningsapparat uppnå på c:a 0,1° när 

 konstanta temperaturer av ända till 400 graders höjd, var mig svårt att förstå, såvida icke 

 trycket i gasledningen under föregående år, då han (i Jena) utförde sina försök, var betydligt 

 mindre variabelt än det nu var. Efter flere fåfänga på annat sätt gjorda försök lyckades jag 



Tom. XLVI. 



