Om kvartsens termisTca dilatation. 31 



Ifall det enligt formeln ö ô^ ■ n = r erhållna värdet pä r icke, såsom vi här förut- 

 satt, är beläget mellan O och + 1, niaste man addera till r ett helt tal a, sådant att summan 

 r + a blir mindre än ett. Emedan i de flesta dylika fall talet r är belä-t^et mellan O och — 1, 

 utgöres a vanligen av talet + 1 (andra värden' på a förekomma dock även stundom). Man 

 har då att i tabellen uppsöka alla med v + 1 överensstämmande värden. Det sökta talet M^ 

 påverkas icke av denna omformning, varemot kvantiteten M^ • /i är lika betydande med 

 (3/— 1) + (/•+ 1). Genom att till det vid sidan av (r+l) stående talet (ilf — 1) addera 1, er- 

 håller man talet M. På analogt sätt förfar man, om a har ett annat värde än + 1. 



21. För att den nyssnämnda användningen av en tabell skall leda till tillförlitliga 



I 

 resultat, är det nödigt, att värdet på y eller fi är känt med en tillräcklig grad av noggrann- 

 het. Om Mo är ett litet tal, motsvarande t. ex. en genom en temperaturvariation alstrad 

 förändring av luftskiktets tjocklek, är, enligt vad Pulfrich konstaterat, redan den noggrann- 

 het vanligen tillfyllest, varmed y är bekant på grund av förefintliga våglängdsbestämningar. 



För större värden på Mq — t. ex. sådana, som motsvara den tidigare nämnda kvartsringens 

 tjocklek — är denna noggrannhet däremot ofta för liten, varför värdet på /j, i dylika faU van- 

 ligen måste underkastas en sorgfällig revision eller nybestämning. Det för en bestämd tjock- 

 lek (d) av luftskiktet funna värdet på M + å står tydligen i det förhållande till våglängderna, 

 som uttryckes genom likheten 



_A„_ (M+^ 

 ^* - I {M;+ (J„)' 



Med tillhjälp av de värden, som man med användning av ett approximativt värde på fi er- 

 håUit för M+å och Mg + âg, kan man enligt denna likhet korrigera värdet på /w, varvid det 

 sålunda erhållna nya värdets noggrannhet ökas med luftskiktets tjocklek och lätt kan fås att 

 överträffa den genom vanliga våglängdsbestämningar (medelst diffraktionsspektra) ernådda 

 noggrannheten. Genom att efterhand övergå från en mindre tjocklek av luftskiktet till en 

 allt större sådan kan man sålunda efter behag öka denna noggrannhet. 



De förändringar, som väglängderna (i luft) undergå vid varje temperatur- och tryck- 

 förändring hos lufskiktet, måste självfallet i någon mån inverka på förhållandet y- Enligt 



vad Pulfrich (1. c, p. 441) teoretiskt visat, äro dock dessa variationer av ," sa utomor- 

 dentligt små, att de i praktiken i allmänhet icke behöva beaktas. För ett luftfyllt och ett 

 lufttomt rum skilja sig nämligen värdena på denna kvantitet från varandra meil högst två 

 milliondedelar av värdena själva. 



Förutom den gröna kvicksilverlinjen {Hy grön) använde jag vid mina absoluta längd- 

 mätningar i de flesta fall den ena av de båda gula kvicksilverlinjerna {Hg guli). De båda 

 tidigare nämnda vätelinjerna Ha och Hß (isynnerhet den sistnämnda) kunde på grund av 

 deras med växande tjocklek hos luftskiktet hastigt avtagande interferensförmåga i allmänhet 

 icke användas, i fall luftskiktets tjocklek översteg några få mm. I Receueil de constantes 

 physiques av år 1913 uppgiva Fabry och Buisson följande värden på de nyssnämnda Hg-Un- 

 N:o 5. 



