32 Karl F. Lindman. 



jernas väglängder, vilka såsom erhållna genom interferensförsök, av dem betecknas såsom fullt 

 tillförlitliga: 



hiy g,on = Ao = 5460,740 i; In, g„,, = A = 5790,657 i. 



Dessa värden gälla för torr luft av temperaturen + 15° C och 760 mm:s tiyck och äro hän- 

 förda till ^kadmium iM = 6438,4698 A. Vi erhålla härav 



Ii = /o : ;.,;,, g„,, = 0,9430260. 



De anförda våglängdernas noggrannhetsgrad finnes dock icke angiven i tabellerna och någon 

 litteraturhänvisning angående dem gives icke heller. Förmodligen stöda de sig dock, åtmin- 

 stone delvis, på en av Perot och Fabby i) enligt en interferensmetod utförd bestämning av 

 dessa våglängder relativt Michelsons gröna C(^-linje, varvid erhölls (för torr luft vid 15° C 

 och 760 mm:s tryck) In.i grsn = 5460,7424 A och lug gui, = 5790,6593 A, vilka värden enligt de 

 data, som av nämnda forskare meddelas, äro noggranna på c:a 3 tiomilliondedelar när av vär- 

 dena själva, motsvarande resp. 16 och 17 enheter av de sista decimalerna. Man erhåller av 

 dessa värden /* = 0,9430258 med ett maximalt fel av c:a 6 enheter hos den sista decimalen. 

 Noggrannheten hos det tidigare nämnda värdet på i». är sannolikt av samma storleksordning ^). 

 22. För att man med användning av de nyssnämnda värdena på A skall kunna beräkna 



luftskiktets absoluta tjocklek enligt formelu d = {M-\-d)--, böra observationerna hänföra sig 



till luft av temperaturen + 15° C och av trycket 760 mm Hg. Hava temperaturen och tryc- 

 ket andra värden, måste till det funna värdet på M-\ å addferas en korrektionsterm Te. som 

 kan beräknas med tillhjälp av den av Benoît och Pulfrich (1. c.) uppställda formeln 



7 lu y^ '*i 1 ^ 2(n-l)a .,,, ,. 1 2( n-l) 



k-d{U_- t,) ■ ~ ■ y^-^ . :j-p^ j d (h, - II,) ■ j-p^ • -^ööT- 



Kvantiteten k betecknar egentligen den korrektion, som måste fogas till det antal halva våg- 

 längder, som man genom observation funnit motsvara luftskiktets tjockleksförändring vid 

 övergång från begynnelsetemperaturen t, och trycket /h (i mm Hg) till sluttemperaturen t^ 

 och trycket Aa. De övriga bokstavskvantiteternas betydelse är följande: d luftskiktets tjock- 

 lek (i mm), a luftens utvidgningskoefflcient 0,00367 och n luftens brytningsexponent för den 

 använda Ijusvåglängden /t. Vi kunna tillämpa denna formel vid bestämningen av luftskiktets 



') A. Perot och Ch. Fabry, Comptes rendus, 130, p. 492 ; 1900. — Enligt vad dessa forskare senare 

 uttalat (jämf. Beibl. zu Ann. d. Phys. 37, p. 152; 1902) skulle diskordansen mellan de av Rowland och de 

 av dem funna värdena på olika spektrallinjers väglängder till en del bero pii olikheten mellan de av dem 

 använda ljuskällorna (solen resp. ljusbåge i vakuum). 



2) I ett arbete av år 1908 (Journ. d. Phys., t. VII, p. 109) hava Buisson och Fabry med tillhjälp av 

 en ny interferensapparat ånyo bestämt den gröna _H^-linjens våglängd och för denna då erhållit värdet 

 5460,741 Å. Det i Receuil de const. phys. av dem anförda värdet på denna våglängd utgör sålunda sanno- 

 likt ett medelvärde av det sistnämnda och det av Perot och Fabry tidigare funna värdet. — Enligt vad H. 

 Kayser (Handbuch d. Spectroscopie, V, p. 549: 1910) upjigiver, har Bversheim enligt en interferensmetod av 

 liknande art som den av Perot och Fabrv använda erhållit i//,, 5;ai, = 5790,664 -4 och i//,, guij = 5769,603 .1. 



Tnin. \LVl. 



