Om kvartsens termisJca dilatation. 



39 



Jämföra vi de erhållna värdena på fi, I och d med de motsvarande genom det förra 

 försöket funna värdena, finna vi, att medan värdena på de två förstnämnda kvantiteterna 

 fullständigt (inom felgränserna) överensstämma med varandra i de båda fallen, har för d i det 



— 6 



senare fallet, d. v. s. vid temperaturen 8,9° C, erhållits ett värde, som med 470X10 mm 

 övershjuter det för d tidigare eller vid en temperatur av 10,2° erhållna värdet. Enligt Rei- 

 MERDEs med samma kvartsring utförda försök är koefficienten för kvartsens utvidgning i 



— 6 



optiska axelns riktning vid +10° C lika med 7,0939x10 . En temperatursänkning av 1,3° 



-6 



bör sålunda medföra en c:a 94x10 mm stor minskning av den c:a 10,1 cm höga ringens 

 axellängd. Emedan, såsom tidigare (p. 25) nämnts, en temperaturvariation av 0,1° var till- 

 räcklig för att åstadkomma en tydlig förskjutning av interferensstriramorna, men någon dylik 

 förskjutning icke kunde observeras under den tid avläsningarna verkställdes (differenserna 

 mellan de båda avläsningsserierna för Hg gul] falla fullständigt inom felgränserna) och tem- 

 peraturavläsningarna före och efter vartdera försöket därjämte fullkomligt överensstämde med 

 varandra, kan man icke gärna antaga, att kvartsringens temperatur vid dessa försök skulle 

 märkbart avvikit från den omgivande luftens eller den av termometern angivna temperaturen 

 (en temperarurdifferens av denna art av icke mindre än 8°, som i sådant fall skulle varit 

 erforderlig för förklaring av den observerade avvikelsen hos värdena på d, måste i varje fall 

 anses utesluten). Då vidare interferensapparaten icke på något sätt rubbats mellan de båda 

 ifrågavarande försöken och ett eventuellt förorenande av luften inom upphettningskärlet genom 

 spår av förbränningsprodukter knappast heller skulle förmått åstadkomma en så stor ökning 



— G 



av värdena på M^ och M som den observerade ^), måste väl den nämnda (470 + 94) x 10 mm 

 stora inversionen hos ringens dilatation åtminstone i huvudsak anses härröra av en på upp- 

 hettningen (till c:a 350°) följande fermisk efferverkan. 



27. Med användning av värdet fi = 0,9430265 (medeltalet av de båda ovan erhållna 

 värdena på denna kvantitet få vi följande korrigerade tabell för bestämning av niç, och m: 



') Ett fullständigt ersättande av luften i interferensapparaten med kolsyra skulle medfört en blott 

 c a 2,8 gånger så stor ökning av dessa värden som den observerade. Vattenångan skulle däremot verkat i 

 motsatt riktning. Jämför för övrigt det på sid. 33 ävensom det längre fram i slutet av § 45 sagda. 



N:o Ô. 



