Om kvartsens termiska dilatation. 



41 



d = 



{M, + ô,-^-k,)^^: 



10,099099 



{M + ô-^h) -=10,099099 



Ci 



= 10,099099 mm. 



Att värdet på d nu är något mindre än de av de tidigare försöken (vid några grader 

 lägre temperatur) erhållna värdena kan till en del bero därpå, att det på luftkilens övre be- 

 gränsningsyta befintliga märket intog ett något litet förändrat läge i förhållande till ringen, 

 men synes även till en annan del härröra av den förändring de båda begränsningsytorna under- 

 gått i förhållande till varandra. Medan det totalreflekterande prismat och således även den 

 övre begränsningsytan förblivit orienterade på samma sätt som förut, hade nämligen botten- 

 plattan vid omsvängningen av luftkilens kant vridits ett halvt varv kring sin axel. Denna 

 förändring av begränsningsytornas inbördes ställning framgår även av följande sammanställ- 

 ning av värdena på de enskilda interferensstrimmornas bredder: 



I, -k 



h '2 

 H — *3 



Strimmorna Is — k äro här genomgående något litet smalare än strimmorna L — h, medan det 

 vid båda de tidigare försöken förhöll sig omvänt (se p. 36). 



28. Sedan interferensapparaten därefter stegvis upphettats till en temperatur av 320^ 

 och därefter åter stegvis fått avsvalna — allt under förloppet av c:a 4 dygn (sista steget i 

 avsvalningen, från 90° till rumtemperatur, under c:a 1 dygn) — gjordes följande observationer: 



fe = 759,3 mm; 



rf = 10,098 mm 



if=13,0° C. 



N:o 5. 



./"■ 



L ' 



