42 



Karl F. Lindman. 



«îo = + 0,007; 

 ■ = ô - do- fj=- 0,384:; r+l 

 Mo = 36989 ; 

 lco==- 0,063 ; 

 M+d 



d = - 0,377 ; 

 0,616 (i tabellen på bid. 39 :>■ 0,607); 

 ilf= 34882; 

 Ä; = - 0,060; 



,=j,== 



Mo + ôo 



M+ô-\-1 c 

 Mo + öo + ko 



0,9430267 



=0,9430267 



= 0,9430267; 



U,uu=^'= -, = 5790,6526 A; 

 fl 



d = 



(il/„+ do + 4) I" =10,0993503 



(M +ô + Jc) - = 1 0,0993507 



Ci 



.= 10,099351 mm. 



Det nu erhållna värdet på d är, såsom man finner, 252 X 10 mm större än det för 

 den 1° lägre utgångstemperaturen tidigare funna värdet. Avdrager man från denna differens 



— 6 



den längdtillväxt av 72 X 10 mm, som motsvarar temperaturskillnaden (se p. 39), återstår ett 



- G 



längdöverskott av 180 X 10 mm, som väl åter måste tillskrivas en termisk efterverkan. Att 

 denna nu är något mindre än den vid den förra försöksserien konstaterade, finner sanno- 

 likt sin förklaring främst däri, att kvartsringen före den sista mätningen befunnit sig vid rum- 

 temperatur en något längre tid än vad fallet var vid den föregående försöksserien samt till 

 någon del möjligen även däri, att upphettningen nu icke varit fullt så stor som i föregående 

 fall (320° mot 350°). 



29. Sedan apparaten efter det sista försöket varit överlämnad åt sig själv under vid- 

 pass tre dagar gjordes åter en serie avläsningar vid rumtemperatur, vilka framgå av föl- 

 jande tabell. 



/1 = 756,5 mm; «^ = 10,098 mm; iî = ll,8°C. 



Tom. XLVI. 



