48 Karl F. Lindman. ■ 



av mig vid särskilda andra temperaturer med tillhjälp av försöksanordningen II gjorda obser- 

 vationerna skulle tillåta att kontrollera det här erhållna värdet resp. bestämma detta nog- 

 grannare, anser jag det icke för nödigt att här närmare ingå på denna uppgift, synnerligast 

 som linjen Hg gul, icke direkt användes vid något av de i det följande beskrivna dilatations- 

 försöken. 



I det här betraktade fallet hava vi vidare ä;o = + 0,011 och A; (gu,, = + u.OlO och erhålla 

 med användning härav 



(Mo + ^o + ^o) • ~ = 10,118027i nmi 

 {M^d + Tc) •|- = 10,118028o „ 



10,118028 mm. 



Liksom vid de tidigare beskrivna (med tillhjälp av försöksanordningen II utförda) försöken är 

 det medelst mterferensmätningarna erhållna värdet på d (vid rum temperatur) även här c:a 

 0,001 mm större än det med tillhjälp av Abbes kontaktmikrometer erhållna värdet, vilket 

 synes bekräfta den tidigare uttalade förmodan, att denna mikrometer vid mätning av längder 

 av storleksordningen 10 ram gav ett i någon mån för litet värde. 



V. Undersökning av kvartsens fermiska dilatation i 

 optiska axelns riktning. 



a) Beräkningsmetod. 



33. Enligt Randall's i inledningen nämnda undersökning kan man icke vänta sig, 

 att sambandet mellan kvartsringens höjd och temperatur inom den temperaturintervall från 

 c:a + 9° till + 434°, som mina hithörande dilatationsförsök omfattade, skall kunna med till- 

 räckhg noggrannhet framställas genom en kvadratisk interpolationsformel. Emedan vid dessa 

 försök de till en och samma serie hörande observationerna i de allra flesta fall hänföra sig 

 till fyra olika temperaturer, giva dessa försöksserier var för sig tillräckligt många data för 

 uppställandet av en kubisk interpolationsformel, varvid den slutliga formeln, som eventuellt är 

 av ännu högre grad än den tredje, kan erhållas genom användning av de av de skilda försöks- 

 serierna erhållna kubiska formlerna. Såvida man icke inskränker sig till en beräkning av 

 medelutvidgningskoefficienterna för de olika temperaturintervallerna jämte en av dessa här- 

 ledd allmän formel, vilket förfarande dock, såsom i inledningen (sid. 12) påpekats, i förelig- 

 gande fall synes alltför approximativt och godtyckligt, äro de skilda försöksserierna i allmän- 

 het icke direkt jämförbara med varandra, på grund varav en tillämpning av minsta kvadrat- 

 metoden här knappast kan komma i fråga. Då det därjämte för bedömandet av noggrann- 

 heten är av vikt att kunna jämföra de av de olika försöksserierna erhållna värdena på dila- 

 tationskonstanterna med varandra, synes det ändamålsenligast att i överensstänmielse med 

 det nyss sagda med bortlämnande av de termer i den allmänna formeln, sid. 10, som äro av 



Tom. XLVl. 



