Om kvartsens termiska dilatation. 57 



Det framgår härav, att de procentuella felen hos medelvärdena på « för samtliga i 

 betraktande tagna temperaturer (20°— 300°) äro mindre och i vissa fall t. o. m. mycket min- 

 dre än felet hos det ovan erhållna medelvärdet på a, vilket sistnämnda fel (sannolika felet) 

 utgör vidpass 1,6 "/q. Man finner vidare, att de med tillhjälp av medelvärdena pä a, b och c 

 beräknade värdena pä « för alla temperaturer mellan 20° och 3œ° så gott som fullständigt 

 överensstämma med medeltalen tor de av de enskilda observationsserierna erhållna värdena. 

 De ifrågavarande medelvärdena för a, b och c tillåta sålunda att beräkna utvidgningskoeffl- 

 cienten a för en given temperatur (inom nämnda gränser) med den grad av noggrannhet, som 

 de i tabellen angivna procenttalen utvisa. 



37. För utvidgningen vid temperaturer av omkring 400° och däröver föreligger tyvärr 

 endast en observation (försöksserien IV), vilken dock, såsom i noten på sid. 55 framhållits, 

 kontrollerats genom direkt observation av de förskjutna interferensstrimmornas antal. Det 

 av forsöksserien IV för t = 400° erhållna värdet på « är något större än det med användning 

 av medelvärdena på a, b och c härledda motsvarande värdet, ehuruväl avvikelsen, såsom av 

 en jämförelse med de av de skilda försöksserierna för t = 300° erhållna värdena framgår, faller 

 inom gränserna för försöksfelen. Då emellertid de värden på «, som försöksserien IV givit 

 fSr t =100°, 200° och 300°, visa en avvikelse i motsatt riktning, synes det sannohkt, att 

 de nyssnämnda konstanterna (medelvärdena på a, b och c) icke med tillräckhg noggrannhet 

 gälla för så höga temperaturer som 400°. Att de av forsöksserien IV härledda värdena på 

 dessa konstanter, såsom av tabellen på sid. 56 framgår, i väsentlig grad avvika från de av 

 de övriga försöksserierna erhållna motsvarande värdena tyder även på att dilatationen vid de 

 högsta uppnådda temperaturerna följer en något annan lag än vid de temperaturer, som före- 

 kommo vid de övriga försöksserierna. Med användning av medelvärdena på a, b och c och 

 det för 0° resp. utgångstemperaturen vid försöksserien IV, /j = 12,6°, funna värdena Lo = 



36982,83-:^ och Z-i = 36986,46 • _" har jag beräknat utvidgningen för en temperaturstegring 

 från 12,6° till 434,0° (den högsta uppnådda temperaturen) och funnit denna = 177,01 • ^- Eme- 



Ci 



dan detta värde t. o. m. närmare överensstämmer med det observerade värdet A L = 177,47 • -^ 



än de för särskilda andra temperaturintervaller på likartat sätt beräknade värdena på A L 

 överensstämma med de observerade värdena, är det tydligt, att differensen mellan de båda 

 för t = 400° erhållna värdena på « till en del beror på försöksfel, d. v. s. här närmast på en 

 icke fullt exakt bestämning av alla de vid försöksserien IV använda temperaturerna. Den 

 tidigare nämnda andra orsaken till denna avvikelse, d. v. s. den omständigheten, att dilata- 

 tionsförloppet vid de högsta temperaturerna icke blivit tillräckligt beaktat vid beräkningen av 

 medelvärdena på a, b och c, kan emellertid i viss grad kompenseras därigenom, att man vid 



serierna förekomna. Dessa avvikelser äro dock icke så mycket större än de övriga, att ett medtagande av 

 de ifrågavarande värdena vid medeltalsberäkningen utan vidare vore oberättigat. Vad för övrigt differenserna 

 mellan de skilda försöksserierna beträffar, synas dessa till stor del bero pä de fel, som vidlåda temperatur- 

 bestämningarna, i det att, såsom man lätt kan konstatera, en förändring av någon av de till grund för be- 

 räkningen lagda temperaturerna om någon enda grad eller t. o. m. någon bråkdel av en dylik medför en 

 ganska väsentlig förändring av dilatationskonstanternas värden. 



N:o 5. 8 



