Om kvartsens termisJca dilatation. 69 



VI. Undersökning av kvartsens dilatation i en mot optiska axeln 



vinkelrät riktning. 



43. För undersökning av dilatationen vinkelrätt mot optiska axeln använde jag en 

 tärning av kvarts, vars övre planslipade yta var parallell med optiska axeln och vars basyta, 

 sa när som pä de tre små mattslipade ytelement, vilka tjänade såsom fötter, var konkav och 

 svärtad ^). Genom mätning med Abbe's kontaktmikrometer erhöll jag för tärningens höjd 

 värtlet 9,832 mm. Vid de di lato metriska försöken placerades täi'ningen pä ilen tidigare använda 

 bottenplattan möjligast symmetriskt inom kvartsringen, varvid denna med tillhjälp av juste- 

 ringstuben inställdes sä, att ett svagt kilformigt luftskickt ujipstod mellan tärningens övre 

 yta och täckglaset. För kvartsringens axellängd hade medelst kontaktmikrumetern tidigare 

 erhållits värdet 10,098 mm, vadan luftskiktets tjocklek {d) vid täckglasets mitt var i det när- 

 maste 0,266 mm (ett noggrannare värde skola vi härleda senare). 



På grund av luftskicktets ringa tjocklek kunde man vid interferensiörsöken med för- 

 del göra bruk av vätelinjerna H„{C) och H,i{F). Såsom standardlinje användes som förut 

 den gröna kvicksilverlinjen, vars våglängd vi åter beteckna med Aq. De värden på de båda 

 nämnda vätelinjernas våglängder, som jag påträffat i litteraturen, grunda sig på ditt'raktions- 

 försök och äro förty relativt osäkra, üenom en medelst interferensförsök utförd nybestäm- 

 ning av /j {= förhållandet mellan den gröna Ägf-linjens och den ifrågavaranile spektrallinjens 

 våglängder) erhöll Pulprich ^) värdena ^tt^^^ ^,^ = 0,83207 och /^^^^^ ^^j= 1,12319, medan av de 

 tidigare våglängdsbestämningar, från vilka Pui.frich utgick vid sitt försök, hade erhållits 

 värdena 0,83206 resp. 1,2300^). Genom ett försök av samma art som Pulfrich's har jag er- 

 hållit för den förra kvantiteten värdet 0,83207 och för den senare 1,12301. 



Emedan jag har för avsikt att i en följande uppsats ingå pa en noggrannare l^estäm- 

 ning av dessa värden, förbigår jag densamma här och begagnar mig i det följande av de sist- 

 nämnda värdena *). 



44. Dilatationsförsöken utfördes med tillhjälp av Pulfrich's interferensmätningsappa- 

 rat (forsöksanordningen II). De vid utgångstemperaturen hos en försöksserie gjorda avläsnin- 

 garna och de därpå grundade beräkningarna framgå av det följande: 



') Den övre ytans och det genom fötterna bestämda basplanets orientering fiade vid slipningen 

 noggrant prövats i Zbi.ss' optiska verkstad, varvid normalerna till dessa ytor utan något märkbart fel befun- 

 nos vinkelräta mot optiska axeln och parallella med varandra. 



-) C. PuLFRiCH, Zeitschr. t. Instr. 13, p. 442; 1893. 



') De i Recueil de const. phys. anförda väglängderna Xn^ = 6b62,8A och A//j = 4861,3 ,1 giva vär- 

 dena 0,83207 resp. 1,12331, då i^,„ „j.;,,, = 5460,740 i. 



') Spektrallinjeraas väglängdei' bero som bekant i någon mån av försöksanordningen, vilket må- 

 hända till en del kan vara orsaken till differenserna mellan de genom olika försök erhållna värdena på 

 f^Hu, Hß. ^^^ 



N:o 5. 



