Om hirmalinens lermiska dilatation. 



9 



De genom avsvalningsförsöken erhållna vänlena pä a och b skilja sig, som man finner, 

 icke synnerligen mycket från de genom uppvärraningsförsöken funna motsvarande värdena. 

 Den termiska efterverkan kunde i själva verket vid försöksseriens slut ieke hava varit särskilt 

 stor, emedan apparaten under flere dagar varit överlämnad åt sig själv, innan de sista avläs- 

 ningarna (vid sluttemperaturen 9,1°) gjordes. De nu erhållna värdena på a äro däremot båda 

 något mindre och de på b något större än de motsvarande av försöksserien I härledda värdena, 

 vilket tyder på att turmalinens dilation vid den högsta till försöksserien I hörande tempera- 

 turen (c:a + 327°) icke mera följer strängt samma lag som vid den något lägre temperatur 

 (c:a 225°), som bildade den övre gränsen för försöksserierna II. Olikheterna mellan de i skilda 

 fall erhållna värdena på a och b kompensera emellertid till en viss grad varandra, i det att 

 ett större värde på a städse motsvaras av ett mindre värde på b och tvärtom. De aritme- 

 tiska medelvärdena för dessa konstanter äro följande: 



— 6 —(i 



a = 3,583 -10 ; b = 0,004490 • 10 . 



De av försöksserierna I och II samt de sistnämnda medelvärdena för ett antal olika 

 temperaturer beräknade dilatationskoefficienterna («) äro sammanställda i följande tabell. 



a ■ 10 . 



%;.*' 



AS 



Såsom härav framgår och man på grund av det nyss sagda även kunnat vänta sig, 

 avtaga såväl de sannolika felen som differenserna mellan de av serierna I och II beräknade 

 värdena på « med stigande temperatur. Det av medelvärdena på a och b erhållna värdet på 

 K för « = 300° överensstämmer även inom försöksfelens gränser med det av försöksserien I 

 erhållna värdet (avvikelsen utgör c:a 1,5 %, medan medelavvikelsen för t. ex. t= 20° utgör 

 i det närmaste 3 "/o)- Inom försökens noggrannhetsgränser synes det sålunda berättigat att 

 framställa dilatationens förlopp inom hela temperaturintervallen från + 9° till + 327° genom 

 formlerna 



-o -(i 



1) L = Lo(l 



I, a) 



3,583-10 « + 0,004490 -10 I'-), 

 cc = (3,583 + 0,008980 0-10 • 



En ökning av noggrannheten skulle sannolikt leda till en kulnsk formel för sambandet mellan 

 L och t. 



N:o 6. 



