Höfitärade församling. 



Vetenskaps-Societeten har hedrat mig med uppdraget att på denna dess årshögtid 

 söka i korta diag i minnet återkalla de yttre konturerna af dess senaste år aflidne leda- 

 mots Professor emeritus, Arkiater Otto E. A. Hjklts lif och verksamhet. Jag känner 

 lifligt ansvaret af att inom den trånga ramen af ett minnestal teckna bilden af en man, 

 hvars hela lif, under sex à sju decennier, oafbrutet och hängifvet varit egnadt arbetet i 

 vetenskapens och den fosterländska kulturens tjänst. 



En tradition har vetat förtälja, att familjen Hjelt skulle härstamma från Holland, 

 utan att detta dock med säkerhet kunnat ledas i bevis. Sannolikheten talar däremot 

 för att familjen utgör en gren af den ännu fortlefvande norska släkten med samma namn, 

 hvilken släkt torde utgått från det vid Mjösens vestra strand belägna urgamla, redan på 

 1000-talet nämnda bondegodset Hjelt-Hjelt. Norsk klang har också den finska släktens 

 äldste kände medlems, Börjel Björnsson H.felts namn. Han finnes första gången nämnd 

 år 1675 i mantalslängderna för Abo stad, där han var svarfvare, hvilket yrke gick i arf 

 till söner och sonsöner. Hans sonsons son Niclas H.telt (1739—1808), från hvilken alla 

 nu i Finland lefvande grenar af släkten härstamma, erhöll akademisk bildning, blef docent 

 vid Abo akademi och sedermera domkyrko-syssloman. Af hans åtta söner förvärfvade 

 sig fem akademisk bildning och inträdde på tjänstemannabanan, medan de öfriga egnade 

 sig åt praktiska värf. 



Atlidne Arkiater Hjelts föräldrar voro bokhandlaren och boktryckaren i Åbo, 

 filosofie doktorn Christian Ludvig Hjelt (död 1849) samt Heuviü Lovisa Chytraeus 

 (död 18.39). Bland åtta syskon, däraf sju bröder, var han den femte i ordningen; han 

 föddes den 18 april 1823 i Åbo. 



Sin barndom och tidigare ungdom tillbragte Hjelt i föräldrahemmet i Åbo samt 

 på familjens egendom Moisio gård i Lundo socken, hvarest hans intresse för naturen redan 

 tidigt tyckes vaknat; sålunda blef han snart en varm vän af blomsterodling och efterhand, 

 redan under skoltiden, intresserad för naturhistoriska studier. Att dömma af hans efter- 

 lemnade själfbiografiska anteckningar synes han äfven i öfrigt varit tidigt utvecklad. 

 Han lärde sig läsa vid knappt 5 års ålder, hvarvid de äldre brödernas hemlärare, seder- 

 mera lyceirektorn Knut Legat Lindström var hans läromästare, och redan vid 5 '/2 ^-rs 

 ålder, hösten 1828, sattes han i en nyss inrättad skola, ett slags folkskola. Af nämnda 





