10 E. A. HoMÉN. 



direktionen för Finska läkarenes pensionskassa 1873 — 1883 och därjämte dess kassör 1873 — 

 1877. Lekmannaombud för St. Michels prosteri vid första finska kyrkomötet i Abo 1876. 



Bland de många arbetsuppgifter på olika forskningsområden, som Hjelt med 

 intresse och energi omfattade, har dock arbetet på den historiska forskningens område 

 måhända legat hans hjärta närmast, vare sig det gällt rent medicinska ämnen eller all- 

 mänt naturvetenskapliga eller kulturella frågor, särskildt sådana som rörde universitetet, 

 eller biografiska spörsmål, hvilka alla han på ett lifligt och allsidigt sätt belyste med 

 tillhjälp af sina omfattande studier, sin rika lifserfarenhet och stora personkännedom. — 

 Till nämnda område hänför sig redan hans allra första, tidigare omnämnda afhandling 

 af år 1843 med titeln: „Naturhistoriens studium i Finland före Linné's tid". 



Efter att hafva väl och i rikligt mått fyllt sin plikt mot sitt lands universitet, 

 erhöll Hjelt på begäran afsked från sin professur den *°/, 1885 och hugnades därvid 

 raed arkiaterstitel. Han flyttade därpå till sin villa Lepola ') i Thusby, „mer bei-ät- 

 tigad än de flesta lärde att njuta otium cum dignitate", såsom hans vän prof. Ödmansson 

 i Stockholm i ett bref till H.telt så sannt uttrycker sig. 



Vid sin afgång från universitetet lemnade Hjelt etter sig ett rikt vetenskapligt 

 arf i form af ett tidsenligt pathologiskt institut, med därstädes hopbragta värdefulla vetenskap- 

 liga samlingar, universitetet till heder, nutida och kommande forskare till nytta. — Men 

 äfven senare har Hjelt på mångfaldigt sätt visat sitt varma intresse för det institut, 

 som han grundlagt. Så t. ex. skänkte han åt detsamma år 1886 en stor del af sin 

 värdefulla medicinska boksamling, innehållande öfver 2,000 volymer, därmed grund- 

 läggande institutets bibliotek. 



Efter sitt afsked egnade sig Hjelt med nästan ungdomlig ifver och entusiasm, 

 ända till lifvets slut, åt historisk forskning, hvilket arbete icke blott synes skänkt honom 

 glädje och tillfredsställelse, utan äfven så att säga utgjort för honom ett lifselixir, hvilket, 

 i förening med hans upphöjda lifsåskådning, väl till väsendtlig del utgör förklaringen 

 till att Hjelt fick, åtnjuta både kroppslig hälsa och andlig spänstighet ända till en ålder, 

 som det är endast få dödliga förunnadt att uppnå. 



Ett ämne, som särskildt intresserade Hjelt på grund af naturlig böjelse och studie- 

 riktning, var Linné's person och hans snillrika lifsgärning. Såsom resultat af Hjelts 

 forskningar på detta område utkom redan år 1877 ett arbete med titeln: „Carl von 

 Linné som läkare och hans betydelse för den medicinska vetenskapen i Sverige. Hels- 

 ningsskrift, som med anledning af fyrahundraåriga jubelfesten den 5 september 1877 

 vördsamt tillegnas Kongl. Universitetet i Upsala å Finska Vetenskaps-Societetens vägnar" . 

 Specielt vid utförande af detta arbete kom Hjelts synnerliga förtrogenhet med det 

 gamla lomarspiåket honom till stor nytta, ja utgjorde ett oeftergifligt vilkor för arbetets 

 framgång '"). 



') Det var på förslag af August Ahlqvist, som villan erhöll namnet „Lepola" (= „Hvilans hem"). 



^) I detta sammanliaug må anföras utdrag ur ett bref från Gustaf Rbtzius till Hjelt af den "/i 



19ÜÖ, i anledning af förarbetena för det senare stora arbetet öfver Linné, däri Retzius meddelar, att biblio- 



Tom. XLVI. 



