8 J. A. Pa lu en. 



viss förkänsla att den naturalhistoriska forskningen nu liöll på att inriktas på 

 nya banor. 



Som en spontan yttring- af en sådan förkänsla får man väl tolka Reuters 

 vakna intresse för en del frågor, hvilka strängt taget icke hörde samman med 

 faunistik och systematik. En del insekters förmåga att medels mekaniska 

 hjelpmedel frambringa ljud (stridulera), som de väl uppenbarligen också måtte 

 kunna förnimma genom hörsel, ådrog sig tidigt hans uppmärksamhet, och här- 

 om offentliggjorde han ett par mindre meddelanden. Jag erinrar mig huru vi 

 i anledning af mikrofonens uppfinnande en gång på allvar diskuterade huru- 

 vida man ej med dess tillhjelp borde undersöka insekter: de hållas måhända för 

 stumma allenast därför, att af dem eventuellt frambragta minimala ljud äro 

 ofattbara för det obeväpnade mänskliga hörselorganet. Diskussionen ledde dock 

 ej till något försök. 



Vid denna tid hade, såsom allbekant, offentliggjorts märkliga tankar om 

 skyddande likhet till form och färg, alltså maskering (mimicry) och Reuter var 

 icke sen att från Hemiptera anföra egna exempel härpå. Andra iakttagelser 

 om färgteckningen hos en del hemipterarters larver och fuUbildade indivi- 

 der anförde han 1875 såsom häntydande på dessa arters släktskap, eventuellt 

 gemensamma härledning. Iakttagelserna och tolkningen bibragte mig den före- 

 ställning, att Reutek redan då ernade lägga också dylika tankar till grund för 

 sina kommande forskningar rörande hemipterernas förvantskap och gruppering. 

 Men det räckte länge innan detta frö visade tydliga groningstecken. Hade 

 fröet redan i detta tidiga skede och under skolad vård kommit till mognad 

 och utveckling, så hade Reuters senare forskning säkerligen fått en ännu större 

 utsträckning och betydelse. 



Han fortsatte emellertid i sin redan inslagna riktning. Att Reuter tidigast 

 valt gruppen Hemiptera till studium berodde väl delvis på kamratföredömet 

 men äfven på fritt val: J. Sahlberg har anfört, att redan den unge gymnasisten 

 fattat ett synnerligt tycke för en viss insekt, Lygus campvstris, och beslutat egna 

 sig åt studiuin af den grupp, hvartill arten hörde. Dock var det själfklart, 

 att ej heller de af ålder hos oss studerade skalbaggarna och fjäi-ilarna förbi- 

 sågos. Men det räckte icke länge innan Reuter upptog till bearbetning äfven 

 sådana insektgrupper, som ingen ännu hos oss studerat. Af p s y 1 1 o d e r 

 kunde han redan år 1876 från Finland förteckna 36 och af podurider 

 {Apterygogenea) 43 arter, bland dem icke så få förut obeskrifna. Är 1879 upp- 

 räknade han 20 finska arter af de mycket små, för växter skadliga TJiysano- 

 ptera, och senare beaktade han af dem ännu särskildt de arter, som före- 



Tom. XLV. 



