16 J. A. Palmen. 



kollegerna, och hans sista större arbete, som dessutom, och framför allt, var 

 affattadt för en större läsarekrets. 



Egna och andras iakttagelser rörande insekternas ekologiska förhållanden 

 hade redan tidigt lockat Redter in på området för djurens sinnesorgan och 

 själslif. Härom offenliggjorde han åren 1882 — 1888 några populära skrifter, 

 och ytterligare andra under åren 1901. 1904 och 1907. Alla äro nedskrifna 

 med lätt löpande penna, och stödja sig företrädesvis på andra forskare, Pabre, 

 Wasmann m. fl., samt hafva på sin tid kastat en viss belysning öfver djurens 

 själslif. Under senare tid ha många entomologer fackmässigt studerat särskildt 

 de högst begåfvade insekterna, de socialt lefvande, så att en hel litteratur 

 uppstått om dessas lefnadsvanor. Några författare ha därvid behandlat sin 

 specialgrupps vanor i samma utvecklingshistoriska följd som kroppsbyggnadens 

 morfologi tidigare af dem studerats. 



Odo Reuters insikter och skriftställaretalang gjorde honom till rätte man- 

 nen att enligt liknande metod sammanställa „lefnadsvanorna och instinkterna" 

 hos insekterna öfver hufvud (1913). Ur en ofantligt omfattande litteratur, upp- 

 räknad på ej mindre än 64 trycksidor, och ur hvilken åtminstone den nyaste 

 blifvit honom allenast föreläst, har han sammanställt en mängd med omsorg 

 valda representativa iakttagelser öfver de mest olika grupper och från alla 

 länder. Materialet har ordnats under olika biologiska synpunkter: näring, 

 skyddsanordningar, metamorfos, parning och omvårdnad af affödan, bobyggnad, 

 insamlande af förråd, snyltande och sammanslutning af icke samhälleliga arter. 

 Därvid utgår Reuter städse från dessa företeelsers gestaltning i deras enklaste 

 form hos solitärt lefvande insekter, och fortskrider stegvis ända „intill grynin- 

 gen" af de socialt lefvandes motsvarande instinkter. Med stor urskillning har 

 författaren valt talande exempel från den rika litteraturen. På ett väckande 

 sätt framställas dessa, och författaren öfverlämnar helst åt läsaren att med 

 eftertanke själf draga konsekvenserna. Utvecklingsidén vinner ju sitt bästa 

 rotfäste när den själfmant gör sig gällande, nämligen hos de läsare, hvilka 

 känna sig mottagliga därför. 



Förarbeten voro allaredan utförda till fortsättningen af detta arbete, hvars 

 andra del, i anslutning till den förra, skulle innehålla en sammanställning af 

 iakttagelser öfver de underbai-a vanorna hos de socialt lefvande insekterna: 

 myror, termiter, getingar, humlor och bin. Hos dessa lefver moderdjuret länge 

 nog för att omgifvas af sin egen verksamma afkomma, hvilken ofta är upp- 

 delad i kaster med inbördes olika uppgifter och lefnadsvanor. Denna andra 

 del hade säkerligen blifvit aftattad lika lyckligt som den första, ifall författa- 



Tom. XL V. 



