Odo Morannal Reuter som zoologisk forshare. 17 



ren fått lefva. För honom hägrade ännu en tredje, afslutande del ora insekternas 

 sinnes- och själslif öfver liufvud. 



Med den utgifna delen skall den blinde författaren säkert äfven framgent 

 öppna ögonen för rätt många intresserade - — och detta var hans önskan. De 

 unga som i rattan tid få blicken öppnad för sammanhanget i det hela, de 

 skola få föra forskningen i ämnet vidare. 



Genast efter arbetets utkommande upptog den blinde författaren, som ön- 

 skade någon omvexling i sin sysselsättning, en ny på samma gång speciell och 

 omfattande fråga, också den sträckande sina rötter långt tillbaka. 



Wallaces kända uppslag af år 1870 om skyddande likhet (miraicry) bland 

 djuren gaf anledning till talrika iakttagelser särskildt beträffande insekternas 

 formrika grupper. Jämförelsevis få fall voro kända från Hemiptera, då Retiter 

 år 1874 framhöll ett par arter, som likna myror och lefva med dem. År 1879 

 offentliggjorde han en förtjänstfull öfversigt af andras och talrika egna iakt- 

 tagelser öfver mimetiska hemiptera och deras lefnadshistoria, tillika samman- 

 förande dessa fall i biologiska grupper. Af dessa förefalla de rayrliknande 

 formerna måhända vara mest intressanta. 



Som mångårig specialist kände Reutee sig synnerligen anslagen af dessa 

 myrmico-raimetiska hemipterformer, af hvilka han numera kände omkring ett 

 hundra, däribland många ännu obeskrifna arter. Detta material ville han be- 

 handla enhetligt i ord och bild, och härtill skulle sommaren 1913 användas. 



I juni fann Reuters närmaste finske fackkollega, dr Evald Bergroth, honom 

 vara „kroppsligen nedbruten och medveten af att hans dagar voro räknade. 

 Men icke desto mindre höll han hela sommaren rastlöst på med sitt omfattande 

 arbete, till hvilket han erhållit material från alla samtidens myr-forskare." 

 Det var midt under denna verksamhet som Odo Reuter ådrog sig en influensa- 

 artad sjukdom, hvilken snart åtföljdes af lunginflammation. 



Väl blef han åter i ringa mån bättre och gladdes redan åt att få åter- 

 upptaga sin verksamhet. Men ett omslag inträffade, och den 2 september af- 

 bröts hans arbete för alltid. Kan också hans sista verk möjligen afslutas af 

 annan hand, så afklipptes nu hvarje möjlighet att fullborda mången plan, som 

 den rastlöse forskaren, sin blindhet till trots, ännu hade önskat förverkliga. 



Tom. XLV. 



