Minnestal över Friherren August Benjamin af Schulten. 5 



sina avsikter genom att utgiva en aliademisk avhandling, och i själva verket 

 var blott ett par mindre uppsatser det synliga resultatet av detta arbetsår. Det 

 var nämligen så, att den art av forskning Schulten bedrev var nyckfull med 

 hänsyn till utbytet. Omsorgsfullt planerade och arbetsdryga experiment kunde 

 på grund av oförutsedda orsaker bliva resultatlösa eller i bästa fall lämna andra 

 produkter än de väntade. 



Efter ett års vistelse i hemlandet begav sig Schulten åter till utlandet 

 (1883 — 1884), nu såsom innehavare av universitetets dåförtiden största stipendium. 

 Alexandersstipendiet. Även nu arbetade han större delen av tiden i Paris hos 

 Riban. En månad vistades han dock hos Bunsen i Heidelberg på dennes labo- 

 ratorium för anorganisk och analytisk kemi. 



Sedan förblev Schulten från 1884 till 1901 verksam som lärare vid vårt 

 universitetets kemiska inrättning. Såsom sådan var han en av de bästa vi haft. 

 Han undervisade i främsta rummet anorganisk kemi, men föreläste även orga- 

 nisk kemi. i synnerhet då han under en lång tid hade ledningen och exa- 

 mineringen av de s. k. medikofilarna i sin hand. Mest gav han kurser av ele- 

 mentär art, och det var han, som bl. a. införde, att de studerande genom en 

 grundkurs, förenad med repititioner. förbereddes till laboratoriearbetet. Som 

 föreläsare beundrades Schulten icke mindre för framställningens klarhet än för 

 säkerheten och elegansen vid experimentens utförande, och föredragets väl av- 

 vägda innehåll väckte eftertanke hos åhörarna och intresse för den kemiska 

 vetenskapen. — Som laboratoriepedagog ledde Schulten huvudsakligen under- 

 visningen i reaktionsövningar ocli analys. Härvid genomförde' han i labora- 

 tionsordningen tlere reformer, som visat sig ändamålsenliga och ännu i huvud- 

 sak liestå. Han lade stor vikt på de studerandes uppfostran till propert arbets- 

 sätt, precision och samvetsgrannhet. I sådan avsikt infördes en rigorös kontroll, 

 som för mången laborant kanske kändes besvärlig. Men hos dem, som följt 

 föreskrifterna i Schulténs s. k. kokböcker, d. v. s. hans läroböcker i analys, 

 och upptäckt de i proven förborgade grundämnena eller vid den kvantitativa 

 analysen ernått vägningsresultat inom de tillåtna felgränserna, stärktes tilli- 

 ten till den egna förmågan att utföra även de finaste bestämningar. För den 

 intresserade studenten var Schulten icke endast den fordrande kontrollanten, utan 

 även den rikt givande läraren, som sparade varken på sin tid eller på vänliga 

 råd ur sin erfarenhet. Och icke allt som han sådde föll på hälleberget. De, som 

 voro mindre intresserade av analysens finesser, ansågo väl Schulten för något 

 pedantisk. För slarvarna och fuskarna var han svår, men även vid den snop- 

 pande behandlingen av dessa syndare förnekade sig icke hans artiga sätt. Nu 



Tom. XLVI. 



