10 Wilhelm Ramsa Y. 



med en svensk ingeniör i september — oktober 1905 en resa till Tilfila i 

 Algier, där enligt uppgift berg, rika på järnmalm skulle finnas. Den an- 

 givna förekomsten utgjordes emellertid blott av magnetitrik sand, tekniskt 

 värdelös. 



Efter dessa avvikelser från kemien återkom Schulten till sitt laboratorium 

 i Paris. Hans besparingar från föregående tider voro dels insatta i företaget 

 i Bringnoles, dels efter hand förtärda, och tidtals befann han sig i ekonomiskt 

 betryck. Under sådana omständigheter var självfallet den vetenskapliga arbets- 

 förmågan ej mera så stor som förr. Emellertid kom han under åren 1908 — 

 1909 i åtnjutande av „la subvention Gommercy", stor 2,400 francs, utdelad av 

 Faculté des Sciences vid Sorbonne åt honom för några närmare angivna mine- 

 ralsyntetiska och kristallografiska arbeten. Endast en del av dem blev dock ut- 

 förd. En orsak härtill var, att hans nedsatta synförmåga ej längre tillät honom 

 använda mikroskop. Hans hälsa var redan bruten, och tidtals hade han rätt 

 plågsamma känningar av sitt lidande. 



Efter år 1909 arbetade Schulten icke mera regelbundet på sitt labora- 

 toiium och besökte detsamma mindre ofta än förut. Varken vänner eller släk- 

 tingar känna till hans planer vid denna tid, men sannolikt har han ställt sina 

 förhoppningar till en pi-aktisk uppfinning, som skulle medföra pekuniär vinst. 

 Allt sedan sin ankomst till Paris tyckes han vid sidan av det vetenskapliga 

 arbetet sysslat med sökandet efter någon uppfinning som kunde patenteras. 

 Efter vad landsmän, som träffat honom, erfarit angående dessa planer, har en 

 mångfald av lovande utsikter föresvävat honom, och arten hos dessa låta ana 

 en teknisk fantasi, som bjärt avsticker mot den toiTa nykterheten i hans for- 

 skareverksamhet. Hans förväntningar blevo besvikna, men från strandade för- 

 sök gick han till nya experiment med hopp om bättre lycka. 



Under dessa pariserår levde Schulten tillbakadraget i en enkel våning 

 i Quartier latin. De landsmän, som uppsökte honom, funno samma muntra 

 och vänfasta människa som här hemma. Med stort intresse visade han sitt labo- 

 ratorium, där han — såsom en av visitörerna berättat — på väggen ovanför 

 retorter och deglar förvarade en tavla av Corot, en studie av Henner och 

 andra små läkerheter på måleriets område. Bland allt detta gick han omkring 

 i sina oundvikliga galoscher och den lika oundvikliga cigarrstumpen mellan 

 tänderna. Som artig värd bjöd han den gästande landsmannen till någon liten 

 trevlig restaurang, där tiden snabbt förflöt under intressant och underhållande 

 konversation. 



Så levde han stilla ocli undangömd därborta, tills vi en dag förra hösten 



Tom. XLVl. 



