Minnestal öfver professor Karl FrecJriJc Slofte. 5 



professor L. Ltnuelöf och i fysik for professor Adolf Muberg. Om ock hans 

 framtida verksamhet kom att blifva fysikerns, bibehöll han alltid stort intresse 

 äfven för den rena matematiken. Sålunda berättade han en gång för mig, att 

 han bl. a. ihärdigt hade öfvat sig i utförandet af integrationer, äfven mycket 

 komplicerade sådana; han hade då nyss haft tillfälle att återupplifva denna 

 färdighet i anledning af en af handling: „Über das elektrische Gleichgewicht 

 eines geladenen ellipsoidischen Leiters und die elektrostatische Kapacität eines 

 Rotationsellipsoides." Då en ny af handling af hans forne matematikprofessor 

 utkom, läste han den alltid med stort intresse. De allra högsta kapitlen af 

 matematiken föredrogos emellertid ej på den tid, då Si.otte studerade, så t. ex. 

 funktionsteori, som för resten då ännu ej hade hunnit så långt i sin utveck- 

 ling, så att Slotte ej fick helt känna fröjden af en utflykt till dessa tankens 

 höga och rena rymder. Men han försökte exempelvis ännu på äldre dagar att 

 något sätta sig in i läran om de elliptiska integralerna och funktionerna. 

 Någon mindre lucka i det för en fysiker erforderliga matematiska vetandet 

 hade ock blifvit outfylld; så minnes jag, att jag en gång utförde några beräk- 

 ningar enligt minsta kvadratmetoden till en af Slottes afhandlingar, där han 

 själf hade uttänkt åt sig ett enkelt och sinnrikt förfarande att approximativt 

 beräkna de sökta storheterna, ehuru det ej helt och hållet stod på höjden af 

 den matematiska vetenskapen. Denna brist torde dock Slotte själf senare re- 

 parerat. 



Utom för matemaik och fysik intresserade sig Slotte mest för kemi. I 

 hans fllosofiekandidatexamen, som aflades den 31 maj 1872, ingick emellertid 

 utom de nämnda tre ämnena ännu botanik, filosofi och nordisk historia. 



Till fllosofiemagister promoverades Slotte den 30 maj 1873. 



Jämsides med de vetenskapliga studierna odlade Slotte sina konstnärliga 

 intressen. Han inträdde som elev i Universitetets ritsal år 1869, samma år då 

 Universitetets lärare i teckningskonst artisten Adolf von Becker tillträdde sin 

 befattning och gjöt nytt lif i teckningsundervisningen vid Universitetet. För denne 

 tog Slotte timmar i teckning och senare äfven i målning, under en kortare tid 

 äfven för Beckers vikarie A. Liljelund, och torde denna undervisning fortgått 

 till och med år 1873. Under teckningstimmarna arbetade Slotte med lif och 

 lust, men det hände äfven, att lusten plötsligt öfvergaf honom och då afbröt 

 han arbetet, oberoende af att timmen ej var slut. Han vitsordades såsom ägande 

 synnerlig skicklighet och fallenhet för teckning, och såsom bevarade prof visa, 

 utförde han äfven förträffligt det som han härutinnan företog sig. Det var 

 synnerlig karaktär i figurer och ansikten på Slottes teckningar, antingen de 



Tom. XLVL 





