10 Hj. T ALL Q v IST. 



bemödade sig att inom den disponibla tiden lära eleverna allt det väsentliga 

 och för fortsatta fackstudier mest erforderliga inom den vidtomfattcinde veten- 

 skap, till livilken fysiken i våra dagar vuxit ut. Den muntliga framställningen, 

 som var genomskådligt klar och koncentrerad, belyste han med väl förberedda 

 och lärorika demonstrationsexperiment. Också med de enskilda elevernas prak- 

 tiska öfningsarbeten följde han noggrannt. När han såg, att någon hade håg 

 och lust att på egen hand uträtta mera, än hvad som hörde till den obligato- 

 riska kursen, gladde han sig och bistod uppmuntrande med råd och dåd. Ty- 

 värr åstadkommer mångfalden af läroämnen och öfningar i en teknisk hög- 

 skola, att mera själfständigt arbete sällan kan ifrågakomma inom de allmänna 

 facken, utan först på ett jämförelsevis sent stadium inom specialfacken, fram- 

 för allt vid utförandet af det afslutande diplomarbetet. Lärarens i ett allmänt 

 fack uppgift är därför mindre tacksam än den egentlige facklärarens. Icke 

 dess mindre förstod Slotte att hos de unga inplanta kärlek till arbetet och 

 till sin vetenskap. Själf såg han med en viss stolthet på sin undervisning och 

 dess resultat. Medan vitsorden i Polytekniska Institutet gällde för ett visst be- 

 gränsadt antal terminer, hvarefter omtentamen borde ske, tillämpade Slotte, som 

 betraktade en dylik anordning som ganska onödig, sin egen maxim: mina vitsord 

 gälla i tid och evighet. 



För att underlätta elevernas möjligheter att med framgång genomgå fysik- 

 kursen gaf Slotte senare ut sina föredrag i hektograferade häften och slutligen 

 året före sin död äfven i tryck i form af en lärobok med titel : Fysikens grund- 

 principer, handbok för studerande. Också föreläsningarna i mekanisk värme- 

 lära utkommo år 1912 i läroboksform under titeln: Mekaniska värmeteorin och 

 dess viktigaste tillämpningar, I, 11. För båda dessa arbetens utgifvande erhöll 

 Slotte bidrag från Tekniska högskolans medel. De kunna sägas beteckna höjd- 

 punkten, men tyvärr också i det närmaste slutpunkten i hans undervisnings- 

 verksamhet. 



I detta sammanhang förtjäna några ord att nämnas om den fysikaliska 

 institutionen vid läroanstalten och dess utveckling. I 1847 års stat för Tek- 

 niska Realskolan var upptaget ett anslag om 400 rubel silfver för de kemiska 

 och fysikaliska laboratorierna samt modeller och samlingar. Något egentligt 

 fysikaliskt laboratorium existerade dock ej under den första tiden, men där- 

 emot voro i den Lithonius'ska gården. Alexandersgatan 50, där den tekniska 

 läroanstalten var inrymd i närmare 30 år, 3 rum anslagna till kemiskt labora- 

 torium och funnos i källarvåningen två rum, inredda till verkstäder för metall- 

 och träarbeten, samt en smedja. Verkstäderna indrogos dock vid omorganisa- 



Tom. XLVI. 



